Kako moze biti relevantna lista na kojoj pored imena Andy Murray pise broj 8?MaGiCa je napisao/la: Opet Srbin pobediJo.![]()
Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
Moderatori/ce: Monolog,Unofficialpage
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
Evribadi sej Željo
Željoooo
Željoooo
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
Ja je nisam sastavio, već samo preneo. ![Wink ;)](./images/smilies/icon_e_wink.gif)
![Wink ;)](./images/smilies/icon_e_wink.gif)
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
![slika](https://rafaelnadalfans.files.wordpress.com/2016/08/roger-federer-and-rafael-nadal-will-reportedly-play-doubles-at-the-inaugural-laver-cup-in-2017-3.jpg?w=1000&h=&crop=1)
Rafa i Roger najavili da ce igrati zajedno u dublu na Laver Cupu.
PS. koliko legendi na jednoj slici.
![Surprised :o](./images/smilies/icon_e_surprised.gif)
„Neću više dolazit' na Grbavicu, pucat ću vam – s Vratnika!“ - Asim Ferhatović Hase
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
Zna se ko ima štap u svojim rukama, najveći
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
šta je laver cup??
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
Egzibicija. Svi igraci su podjeljeni u 2 tima. Europljani protiv ostatka svijeta, odrzava se u O2 Areni u Pragu u septembru naredne godine..
„Neću više dolazit' na Grbavicu, pucat ću vam – s Vratnika!“ - Asim Ferhatović Hase
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
E moj majstore..EdinTM87 je napisao/la:Cuj Dokovic u teniske legende![]()
![]()
Sta sve necu procitat ovde... Prosjecan igrac, koji je osvojio 1 grand slam, a trenutno igra u najboljim teniskim godinama i ne osvoji nijedan masters od njih 10 u citavoj sezoni.. Slazem se sa legendom reala, nikad nece uci u legende, zato se mora osvojiti puno trofeja i biti 1. na listi.. A kad se Rozer oprosti, pored Nadala, Murraya i Del Potra (koji ce dominirati kad se oporavi) Dokovic nema sanse da bude 1., pa cak ne vjerujem ni da ce osvojiti vise od 3-4 grand slama...
A sto se tice najboljeg ?!
Rozer Federer Simply The Best !
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
nezaboravno finale
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
osvrt na big3:
Titule
Slamovi:
Fed - 20
Rafa - 17
No1e - 15
WTF:
Fed - 6
No1e - 5
Rafa - 0
OI:
Rafa - Gold
Fed - Silver
No1e - Bronze
Mastersi:
Rafa - 33
No1e - 32
Fed - 27
MM:
Fed - 47
Rafa - 29
No1e - 21
Dominacija:
Champions seasons (YE # 1):
No1e - 5 (6 - ITF Champ)
Fed - 5 (5)
Rafa - 4 (3)
Weeks as no1:
Fed - 310
No1e - 240+
Rafa - 196
W-L%:
Rafa - 82.9%
No1e - 82.8% (-0,1)
Fed - 82% (-0,9)
W-L% (vs top10):
No1e - 68.8%
Rafa - 65.32% (-3,5)
Fed - 65.26% (-3,5)
Best season: No1es 2015 - 3 slams, WTF, 6 masters (record), 16.585p
Best year: No1es W2015-RG2016 - 4 slams, WTF, 5 masters
Point record: No1e - 16.950p
GS titles in a row: No1e - 4
Collection of all big titles (1000+): No1e
h2h: No1e > Rafa > Fed
Win streaks: No1e 43* > Fed 41**
Tournaments in a row:
1.* No1e, DC-F (2010) + 7 (2011): (DC-F) + OZ (GS-H) + Dubai (500-H) + IW (1000-H) + Miami (1000-H) + Belgrade (250-C) + Madrid (1000-C) + Rom (1000-C)
2. No1e, 7 15-16: USO (GS-H) + Beijing (500-H) + Shanhai (1000-H) + Paris (1000-H) + WTF (1300-H) + Doha (250-H) + OZ (GS-H)
3.** Fed, 7 06-07: USO (GS-H) + Tokyo (500-H) + Madrid (1000-H) + Basel (500-H) + WTF (1500-H) + OZ (GS-H) + Dubai (500-H)
Titule
Slamovi:
Fed - 20
Rafa - 17
No1e - 15
WTF:
Fed - 6
No1e - 5
Rafa - 0
OI:
Rafa - Gold
Fed - Silver
No1e - Bronze
Mastersi:
Rafa - 33
No1e - 32
Fed - 27
MM:
Fed - 47
Rafa - 29
No1e - 21
Dominacija:
Champions seasons (YE # 1):
No1e - 5 (6 - ITF Champ)
Fed - 5 (5)
Rafa - 4 (3)
Weeks as no1:
Fed - 310
No1e - 240+
Rafa - 196
W-L%:
Rafa - 82.9%
No1e - 82.8% (-0,1)
Fed - 82% (-0,9)
W-L% (vs top10):
No1e - 68.8%
Rafa - 65.32% (-3,5)
Fed - 65.26% (-3,5)
Best season: No1es 2015 - 3 slams, WTF, 6 masters (record), 16.585p
Best year: No1es W2015-RG2016 - 4 slams, WTF, 5 masters
Point record: No1e - 16.950p
GS titles in a row: No1e - 4
Collection of all big titles (1000+): No1e
h2h: No1e > Rafa > Fed
Win streaks: No1e 43* > Fed 41**
Tournaments in a row:
1.* No1e, DC-F (2010) + 7 (2011): (DC-F) + OZ (GS-H) + Dubai (500-H) + IW (1000-H) + Miami (1000-H) + Belgrade (250-C) + Madrid (1000-C) + Rom (1000-C)
2. No1e, 7 15-16: USO (GS-H) + Beijing (500-H) + Shanhai (1000-H) + Paris (1000-H) + WTF (1300-H) + Doha (250-H) + OZ (GS-H)
3.** Fed, 7 06-07: USO (GS-H) + Tokyo (500-H) + Madrid (1000-H) + Basel (500-H) + WTF (1500-H) + OZ (GS-H) + Dubai (500-H)
- BosniaBoston
- Postovi: 15660
- Pridružen/a: 29 nov 2018, 22:07
- Kontakt:
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
Jel ovo laki pisao
1STappen/Beantown/King of clay/Li8nel/Barça
"Željo je religija i život. Nije to samo fudbal, već stil življenja i ponašanja. Za mene je to sjesti na most na Malti i popričati o svemu, pa otići na piće.“ - Ivica Osim
"Željo je religija i život. Nije to samo fudbal, već stil življenja i ponašanja. Za mene je to sjesti na most na Malti i popričati o svemu, pa otići na piće.“ - Ivica Osim
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
Hahahaha, kakva gomila gluposti u drugom dijelu posta, koga zanima niz turnira kao neki relevantan podatak, neki procenti pobjeda protiv top 10, broj poena, neke gluposti oko nizova i sl.lucky13 je napisao/la: ↑03 mar 2019, 12:59osvrt na big3:
Titule
Slamovi:
Fed - 20
Rafa - 17
No1e - 15
WTF:
Fed - 6
No1e - 5
Rafa - 0
OI:
Rafa - Gold
Fed - Silver
No1e - Bronze
Mastersi:
Rafa - 33
No1e - 32
Fed - 27
MM:
Fed - 47
Rafa - 29
No1e - 21
Dominacija:
Champions seasons (YE # 1):
No1e - 5 (6 - ITF Champ)
Fed - 5 (5)
Rafa - 4 (3)
Weeks as no1:
Fed - 310
No1e - 240+
Rafa - 196
W-L%:
Rafa - 82.9%
No1e - 82.8% (-0,1)
Fed - 82% (-0,9)
W-L% (vs top10):
No1e - 68.8%
Rafa - 65.32% (-3,5)
Fed - 65.26% (-3,5)
Best season: No1es 2015 - 3 slams, WTF, 6 masters (record), 16.585p
Best year: No1es W2015-RG2016 - 4 slams, WTF, 5 masters
Point record: No1e - 16.950p
GS titles in a row: No1e - 4
Collection of all big titles (1000+): No1e
h2h: No1e > Rafa > Fed
Win streaks: No1e 43* > Fed 41**
Tournaments in a row:
1.* No1e, DC-F (2010) + 7 (2011): (DC-F) + OZ (GS-H) + Dubai (500-H) + IW (1000-H) + Miami (1000-H) + Belgrade (250-C) + Madrid (1000-C) + Rom (1000-C)
2. No1e, 7 15-16: USO (GS-H) + Beijing (500-H) + Shanhai (1000-H) + Paris (1000-H) + WTF (1300-H) + Doha (250-H) + OZ (GS-H)
3.** Fed, 7 06-07: USO (GS-H) + Tokyo (500-H) + Madrid (1000-H) + Basel (500-H) + WTF (1500-H) + OZ (GS-H) + Dubai (500-H)
![Umirem od Smijeha :rol:](./images/smilies/rofl.gif)
![Umirem od Smijeha :rol:](./images/smilies/rofl.gif)
![Umirem od Smijeha :rol:](./images/smilies/rofl.gif)
![Umirem od Smijeha :rol:](./images/smilies/rofl.gif)
![Umirem od Smijeha :rol:](./images/smilies/rofl.gif)
Malo su se brojke kod Nadala promijenile u plus, ali nije to ni bitno, suština je ista...
IMA LI SAMO JEDAN OZBILJAN PARAMETAR U TENISU OSIM H2H ILI ZARADE
Počevši od Slamova, Mastersa, ukupnog broja turnira, DC, Olimpijskih igara, end no.1, WTF, sedmice na br.1, bilo čega što se u tenisu boduje ili gleda kao ozbiljan parametar...
Apsolutno nigdje nije ispred!
ODGOVOR : NEMA !
Zato, ne stavljajte uopšte lika u istu rečenicu sa dva najveća igrača ikad!
Hvala i prijatno!
![Kafenisanje :kafa:](./images/smilies/coffe.gif)
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
malko sam ti ispravio post!stiputo je napisao/la: ↑26 nov 2019, 17:42
IMA LI SAMO JEDAN OZBILJAN PARAMETAR U TENISU OSIM WTFa ILI UKUPNIH TITULA (a ni tu nije rekorder), DA JE FEDERER ISPRED NADALA I DJOKE ISTOVREMENO ?!
Počevši od Slamova, Mastersa, zarade, DC, Olimpijskih igara, end no.1, H2H, sedmice na br.1, bilo čega što se u tenisu boduje ili gleda kao ozbiljan parametar...
Apsolutno nigdje nije ispred!
ODGOVOR : NEMA !
Hvala i prijatno!
....
IMA LI SAMO JEDAN OZBILJAN PARAMETAR U TENISU OSIM OLIMPIJSKIH IGARA ILI DCa (timsko takmicenje), DA JE NADAL ISPRED FEDRERA I DJOKE ISTOVREMENO ?!
Počevši od Slamova, Mastersa, zarade, WTFa, ukupnih titula, end no.1, H2H, sedmice na br.1, bilo čega što se u tenisu boduje ili gleda kao ozbiljan parametar...
Apsolutno nigdje nije ispred!
ODGOVOR : NEMA !
Hvala i prijatno!
....
Zato, ne stavljajte uopšte likove u istu rečenicu sa najvećim igračem ikad!
kako god, nole će sredinom marta iduce godine (najvjerovatnije) drzati sve rekorde koji se ticu dominacije, koji govore o tome ko je igrao najbolji (sto je i tema ove diskusije), najdominantniji i najkompletniji tenis. neće biti najtrofejniji što se najvecih (slem) titula tiče (treba uzeti u obzir i da je ove godine uskracen za vimbl, gdje bi bio ogroman favorit, rodja ne bi ni igrao svakako, i za OI a i onaj cirkus zbog kojeg je ispao sa USO) ali ce biti najtrojfejniji po tzv velikim titulama (slemovi, WTF, OI i mastersi).
imace redom:
sve rekorde koji govore o najboljem tj br1:
- najviše (6) sampionskih sezona, YE#1 u istoriji ATPa (dijeli sa samprasom)!
- najviše (6 ili 7) ITF sampionskih titula (dijeli 6 sa samprasom ili usamljen sa 7 ako dobije za ovu godinu)!
- najviše sedmica na vrhu liste (310+)!
rekorde koji govore o dominaciji (pored onog o br1) nad turom i svim podlogama:
- 4 slema u nizu!
- 2 kompleta mastersa!
- rekord u poenima (16950)!
- najbolju godinu u istoriji ATPa (W2015-RG2016)!
- najbolju sezonu u istoriji ATPa (2015)!
- pozitivan H2H sa svim najvecim rivalima (iz tzv big4)!
- najvise velikih titula (slemovi+WTF+OI+mastersi)!
- najbolji i najkvalitetniji niz pobjeda (43) u istoriji ATPa (kada se uzme u obzir da nije imao WO poraze, jačina protivnika i jačina osvojenih titula tokom niza, DC-F, AO + 4 mastersa, po 2 na betonu i na sljaci, uz pobjede nad rafom u finalima tih mastersa) - 13 top10 pobjeda (7 big3 i 9 big4), 4 nad rafom, sve u finalima mastersa, 3 nad fedom od cega jedna na AO i 2 nad marejem od cega i ona u finalu AOa.
borg je u oba svoja niza (48 i 49) imao WO poraze i to cak 2 u onom jacem nizu (49) sa 2 slema (inace bi tu imao 35), vilas (46) je sve pobjede imao na sljaci uz 1 slem i samo 1 „masters”) a lendl (44) je u svom nizu od vlikih titula uzeo samo zavrsni masters.
i da napomenem da nole ima bolji CV i od rafe i od rodje na 2 od 3 podloge.
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
MARKO ĐINĐIĆ
Mala Mo
"Ja sam samo prstom probao sport, pa te zato molim, veliki svete, nemoj da nam sada pokvariš dete. Mala Mo je stvarno cura i po, ona ima srce, ima tri čiste, ne mešajte je u kursne liste, neka to briga nekom drugom postane, pustite nju, neka joj sve igra ostane..."
MĐ SREDA, 2.12.2020. | 13:30
![slika](https://www.b92.net/news/pics/2020/12/02/6329018885fc7888dd907e475941229_w640.jpg)
Na današnji dan, 2. decembra 1973. godine, rođena je najdominantnija teniserka u istoriji – Monika Seleš.
Mala Mo rođena je u Novom Sadu, u neka srećnija vremena, barem se tako prepričava.
Jeste Mala Mo izvorno nadimak Morin Konoli, nekadašnje američke teniserke, ali je i Monika Seleš bila poznato pod tim nadimkom.
Barem je ja tako pamtim, oprostite.
Tek je naučila da čita i piše, a već je uzela reket u ruke – imala je samo šest godina.
Ljubav prema tenisu odmah se rodila i za to je zaslužan i njen otac Karolj, koji joj je bio trener i tada i tokom čitave karijere.
"Prebacivali su mi da sam ćerki oteo detinjstvo i uskratio joj igračke, a ona je svoju igračku lično izabrala. Nisu to bile lutke ili plišani medvedići. Imala je jedva šest godina kada je, posmatrajući starijeg brata Zoltana kako igra, sama dohvatila reket. U početku, sve je prihvatala s dečjim ushićenjem, kao zabavu. Međutim, ubrzo smo shvatili da je vrag odneo šalu i da će tenis postati njen životni izbor".
Vezivao je kanape za branike automobila i tako je jedna mala i mršava devojčica započela svoj uspon.
"Najviše sam volela da udaram lopticom o zid i zahvalna sam stanarima što im buka nije smetala. I danas sam najsrećnija kad oko mene postoji veliki zid. To je sigurnosna mreža, muzika koja najviše prija mom uhu".
Monika je volela Bjorna Borga, pa je tako nosila traku oko glave isto kao i Borg.
Sa devet godina, tri godina pošto je počela da trenira, krenula je da igra mečeve i tada je dosta toga bilo jasno.
Mo je sa devet godina igrala na Otvorenom prvenstvu Jugoslavije za devojčice do 12 godina pobedila sve mečeve. Niko nije mogao da je pobedi.
Njen rođeni brat Zoltan Seleš, takođe je bio teniser i dugo su trenirali zajedno.
Zoltan je takođe bio šampion Jugoslavije, tada u omladincima, uzrastu do 18 godina.
"Ona tada nije ni znala pravila igre. Samo bi udarala lopticu i igrala tenis. Igrala je i nije brojala poene. Uvek bi me pitala da li pobeđuje ili gubi".
Svima je privukla pažnju. Svi su želeli da vide to malo čudo.
Otišla je na Evropsko prvenstvo u Parizu, zajedno sa ocem i bratom. Pobedila je.
Osvojila je Evropsko prvenstvo za devojčice mlađe od 12 godina, bez ikakvih problema. Niko joj ništa nije mogao.
Imala je samo 10 godina i proglašena je za najbolju sportistkinju Jugoslavije.
Zamislite to – šest republika u jednoj državi, toliko vrhunskih sportistkinja i jedna mala devojčica je najbolja među njima!
Ona je prva i jedina koja je bila mlađa od 18 godina, a da je dobila to priznanje.
Nastavila je da osvaja turnire, a kada je osvojila Orandž Boul u Majamiju, dobila je poziv da se preseli u Sjedinjene Američke Države.
Jugoslavija tada i nije bila baš država gde se tenis toliko cenio i gde je bilo uslova da se trenira i radi za najviši nivo.
Treba napomenuti da joj je pomogao i poznati kantautor Đorđe Balašević, koji joj je dao svoje teniske terene da na njima trenira.
Ja sam samo prstom probao sport, pa te zato molim, veliki svete, nemoj da nam sada pokvariš dete. Mala Mo je stvarno cura i po, ona ima srce, ima tri čiste, ne mešajte je u kursne liste, neka to briga nekom drugom postane, pustite nju, neka joj sve igra ostane...
Bila je to 1986. godina i Monika se zaputila u Ameriku.
Otišla je tamo sa bratom Zoltanom, bez roditelja.
Dobila je poziv Nika Boletijerija da se upiše na tenisku akademiju na Floridi, u Bradentonu.
Sve se podredilo Maloj Mo.
Brat je završio vojsku i ostavio svoju budućnost da bi išao sa Monikom. Roditelji su prodali tri kuće koje su imali i napustili su svoje poslove kako bi došli na Floridu.
Prvo su živeli na teniskoj akademiji, da bi onda iznajmili mali stan na Floridi.
Njeni roditelji bili su sjajni ljudi.
Otac Karolj bio je šampion Jugoslavije u trostroku, snimao je dokumentarce, crtao stripove i bio teniski trener. Majka Ester bila je programer.
I dan danas važi peticija da Karolj dobije ulicu u Novom Sadu.
Ali, taj Novi Sad je zaboravljen, barem u našoj priči.
Porodica, koja se držala zajedno, sada je bila na Floridi i sve oči bile su uprte u Moniku.
Zanimljivo, živeli su u SAD i niko nije znao engleski.
Svi su je trenirali – Boletijeri, otac Karolj i brat Zoltan. Svako je radio na nečemu.
Monika je bila zanimljiva, levoruka teniserka.
Mnoge je zanimalo i 'stenjanje', koje je pokupila od Džimija Konorsa, pa se uvek glasno čuje kada igra.
Bila je udarač. Udarala je loptu iz sve snage, a brat Zoltan morao je da španuje četiri reketa nedeljno.
Nije htela da se bavi tenisom profesionalno dok ne završi srednju školu. Škola joj je bila bitna.
Htela je da završi pravo i da bude diplomirani advokat ili sudija.
Zaigrala je kao mlada i za reprezentaciju Sjedinjenih Američkih Država protiv SSSR, ali je i dalje bila Jugoslovenka.
Nisu želeli iz porodice Seleš da ih gledaju kao doseljenike, ali ni kao strance.
Nije mogla da čeka ni škola, pa je debitovala sa 14 godina kao profesionalna teniserka.
Prvi WTA turnir osvojila je u Hjustonu, kada je u finalu savladala Kris Evert.
Samo mesec dana kasnije, te 1989. godine, igrala je polufinale Rolan Garosa i izgubila od najbolje teniserke sveta Štefi Graf.
Godinu je završila kao šesta teniserka sveta.
Narednu je počela sa serijom od 36 pobeda i osvojila je šest turnira zaredom.
Osvetila se Štefi Graf za poraz u polufinalu i sa 16 godina i 6 dana osvojila Rolan Garos.
Bila je najmlađa šampionka u istoriji Otvorenog prvenstva Francuske i dan danas je.
Kraj njenoj seriji stigao je na Vimbldonu, koji nikada nažalost nije osvojila.
Naredne dve godine, 1991. i 1992. su najdominantnije godine u istoriji tenisa.
Osvojila je Australijan Open i skinula Štefi Graf sa trona, pa je postala prva teniserka sveta.
Odbranila je Rolan Garos, preskočila Vimbldon zbog povrede i onda se vratila posle šest nedelja i osvojila i US Open.
Učestvovala je na tri Grend slema i osvojila sva tri, a na kraju je osvojila i Završni Masters, drugi put zaredom, pošto je taj trofej odbranila.
Bila je nedodirljiva. Takvu dominaciju nikada niste videli.
I ne zaboravite – imala je samo 18 godina.
Naredne godine – ista priča.
Odbranila je sva tri Grend slema i tada je stigla do finala Vimbldona, ali je izgubila od Štefi Graf u finalu posle velike borbe.
Tada je moralo stenjanje da prestane jer su se sve teniserke žalile sudijama na Seleš i njene Džimi Konors zvuke.
Okej, to ste jedino i mogle tada, da se žalite na stenjanje, dok vas 19-godišnja Mo preslišava na svakom turniru.
Monika je za dve godine igrala 34 turnira i na 33 je stigla do finala! Osvojila je 22.
To je bio skor od 159 pobeda i 12 poraza i 55 pobeda i jedan jedini poraz u finalu Vimbldona na Grend slemovima.
30 titula, šest Grend slemova i dve godine na prvom mestu!
Pa to ne može ni na igrici.
Kao što su u Napolju pisali na grobovima za Maradonu „Ne znate šta ste propustili“, ovde ću malo i da preuveličam i da kažem, ne možete da verujete šta ste propustili.
A onda ta 1993. godina.
Da li je još nešto tih godina moglo da nas zadesi?
Pa samo još meteor da je pao u sred Beograda.
Odbranjen Australijan Open i četvrti put preslišana Štefi Graf, a onda i osvojen Čikago.
Stiže u Hamburg, gde u polufinalu igra protiv Magdalene Maleve i onda se pojavio onaj ludak.
Ginter Parhe. Nikada mu neću zaboraviti ime.
Poremećeni fan Štefi Graf je utrčao na teren i kuhinjskim nožem ubo Moniku Seleš u rame.
Navodno je to uradio kako bi onemogućio Seleš da igra i kako bi se Graf vratila na prvo mesto.
Čoveče, to je tenis, sport, nije rat. Zašto si to uradio?
Pisali su strani mediji da je to bio napad političke prirode, zbog tadašnjeg rata u Jugoslaviji i zbog svega što se dešavalo, pa da je Mo bila omražena jer je bila Jugoslovenka.
Nemci su to odmah odbacili i rekli da se radi o poremećenom čoveku, koji je otišao u zatvor i na dugo psihijatrijsko lečenje.
Nije dovoljno odgovarao, pošto je ubrzo pušten na slobodu.
Tačnije, pušten je odmah na uslovnu kaznu zbog neuračunljivosti. Užas.
Ubod od 1,5 centimetara dubine je zalečio za nekoliko nedelja, ali se Mo sa psihološke strane nikada nije vratila u normalu.
Nikada više nije kročila u Nemačku, što je razumljivo.
"Ljudi zaboravljaju da me je ubo namerno i nije odslužio nikakvu kaznu. Nikada se neću vratiti ovde“.
Dve godine nije igrala tenis.
Posle toliko Grend slemova, pobeda, osvojenih turnira, dominacije sa nepunih 20 godina, otišla je iz tenisa na dve godine.
Obezbeđenje na mečevima je pojačano, ali Monika tako ne misli.
"Od kada sam ubodena, ništa se nije promenilo“, rekla je Monika 2011. godine.
Štefi Graf je posetila Mo tada u bolnici i bilo joj je veoma žao. Čim ju je videla, briznula je u plač.
Šteta je da se njoj isto stavlja krivica za to, znale su to obe.
Bio je jedan australijski bend, koji se zvao Jang Elders (Young Elders) i posvetili su joj pesmu Leti, Monika, leti (Fly, Monica, Fly) kako bi joj pomogli da se izbori sa svim problemima, a kasnije su promenili ime benda u Monika.
Ona je tada istakla da joj to veoma znači.
WTA je želela da Seleš zadrži prvo mesto dok se ne vrati na teren, ali su to skoro sve koleginice odbile.
Glasalo se 1993. godine u Rimu i 16 od 17 teniserki su to odbile, sve osim Gabrijele Sabatini.
Kada se vratila 1995. godine, podelile su ona i Štefi Graf prvo mesto, na šta su skoro sve teniserke pristale, osim njih nekoliko.
Depresija je sustigla Mo i pobegla je od svih.
"Prve nedelje posle ranjavanja nisam mogla da pomeram ruku, ali dopustila sam sebi da me ispune mali naleti nade kako ću se potpuno oporaviti i za nekoliko meseci opet biti ona stara. Tada još nisam bila potpuno svesna ozbiljnosti onog što mi se dogodilo u Hamburgu“.
Živela je sa ocem daleko od svih, na jednom ranču, ali se otac Karolj razboleo.
"Postojao je razlog zašto tata nije prisustvovao onom sudbonosnom meču u Hamburgu. Kad su mi se on i mama pridružili u Vejlu, izgledao je loše. Bio je pripadnik stare garde i mrzeo je doktore, jednostavno nije mogao da podnese preglede. Imao je rak prostate. Bila sam uništena, kao da se neko okrutno našalio sa mnom. Tata je smešten u vrhunsku kliniku Mejo u Minesoti. U proleće te 1993. godine, bila sam bolesna od brige za oca i strahovala sam za svoju karijeru. U Vejlu sam dosta vremena provodila pored telefona čekajući vesti od roditelja. Tatina operacija prošla je dobro i posle se podvrgao hemioterapiji. Želela sam da budem pored njega, ali morala sam prvo sebe da izlečim. Svoju frustraciju dva meseca izbacivala sam pomoću fizikalne terapije, napadajući je istim intenzitetom kojim sam igrala mečeve. Prolazila sam kroz bolne i bezbrojne vežbe jačanja mišića pomoću mekih plastičnih traka koje je zaista teško razvući. Do avgusta bila sam na dobrom putu da se vratim sportu pre kraja“.
![slika](https://www.b92.net/news/pics/2020/12/02/5967349255fc7888e19245726698901_w640.jpg)
Vratila se Mo i osvojila deveti Grend slem, ali onda se desilo nešto od čega se nikada neće oporaviti.
"Svaki dan započinjem misleći na njega. Kako vreme prolazi, sve više mi nedostaje. Gde god sam putovala na takmičenja, tata je uvek bio pored mene. Kada je operisan od raka prostate i pao u postelju, ja sam bila pored njega. Davala sam mu morfijum za ublažavanje bolova i hrabrila ga da izdrži, kao što je on mene bodrio na turnirima. Preminuo je u maju 1998. godine i taj gubitak boli me više od hamburške rane. Teško je kada tokom meča po navici pogledate u publiku i shvatite da je ono najvažnije mesto ostalo zauvek prazno“.
Tu je bio kraj stare Monike Seleš. Nije mogla preko toga.
![slika](https://www.b92.net/news/pics/2020/12/02/10400590185fc7888e3f088692679453_w640.jpg)
Što se tiče reprezentacije, igrala je na Olimpijskim igrama 1992. kao nezavisni sportista, pošto su u Jugoslaviji bile sankcije.
Na narednim Olimpijskim igrama igrala je pod zastavom SAD.
Osvojila je bronzu 2000. u Sidneju, kada je pobedila Jelenu Dokić, a Fed Kup sa Amerikom osvojila je 1996, 1999. i 2000.
Iako joj se piše ta iz 1999. godine, nije igrala za SAD.
"Znam gde sam rođena i Jugoslavija će zauvek biti u mom srcu. Mnogo je razloga zbog kojih sam bila primorana da promenim državljanstvo, ali ipak nisam imala snage da igram za američku Fed kup reprezentaciju kada su 1999. godine rušeni mostovi mog rodnog grada“.
Mo je igrala čak do 2008. godine, kada se zvanično povukla.
Realno, Mo se povukla 1998, a ovo sve je nekako osvojila na 'silu'. Ne igrački, već psihički.
Danas, Monika živi normalan život.
Udata je za 32 godine starijeg biznismena Tomasa Golisona.
Retko se može videti u javnosti, iako je aktivna u tenisu i dalje.
Izdala je i autobiografiju, koju preporučujemo sa najvišim ocenama.
Mo, hvala na svemu i srećan rođendan.
...........
ono sto nije naglaseno u textu je da je igrala za jugu kada su izglasali da joj se brisu poeni i da pada na listi. dok kada su izglasali da se vrati na br1 je nakon uzimanja USA drzavljanstva. sta je i jedan dio onih razloga iz njenog citata:""Znam gde sam rođena i Jugoslavija će zauvek biti u mom srcu. Mnogo je razloga zbog kojih sam bila primorana da promenim državljanstvo...."
Mala Mo
"Ja sam samo prstom probao sport, pa te zato molim, veliki svete, nemoj da nam sada pokvariš dete. Mala Mo je stvarno cura i po, ona ima srce, ima tri čiste, ne mešajte je u kursne liste, neka to briga nekom drugom postane, pustite nju, neka joj sve igra ostane..."
MĐ SREDA, 2.12.2020. | 13:30
![slika](https://www.b92.net/news/pics/2020/12/02/6329018885fc7888dd907e475941229_w640.jpg)
Na današnji dan, 2. decembra 1973. godine, rođena je najdominantnija teniserka u istoriji – Monika Seleš.
Mala Mo rođena je u Novom Sadu, u neka srećnija vremena, barem se tako prepričava.
Jeste Mala Mo izvorno nadimak Morin Konoli, nekadašnje američke teniserke, ali je i Monika Seleš bila poznato pod tim nadimkom.
Barem je ja tako pamtim, oprostite.
Tek je naučila da čita i piše, a već je uzela reket u ruke – imala je samo šest godina.
Ljubav prema tenisu odmah se rodila i za to je zaslužan i njen otac Karolj, koji joj je bio trener i tada i tokom čitave karijere.
"Prebacivali su mi da sam ćerki oteo detinjstvo i uskratio joj igračke, a ona je svoju igračku lično izabrala. Nisu to bile lutke ili plišani medvedići. Imala je jedva šest godina kada je, posmatrajući starijeg brata Zoltana kako igra, sama dohvatila reket. U početku, sve je prihvatala s dečjim ushićenjem, kao zabavu. Međutim, ubrzo smo shvatili da je vrag odneo šalu i da će tenis postati njen životni izbor".
Vezivao je kanape za branike automobila i tako je jedna mala i mršava devojčica započela svoj uspon.
"Najviše sam volela da udaram lopticom o zid i zahvalna sam stanarima što im buka nije smetala. I danas sam najsrećnija kad oko mene postoji veliki zid. To je sigurnosna mreža, muzika koja najviše prija mom uhu".
Monika je volela Bjorna Borga, pa je tako nosila traku oko glave isto kao i Borg.
Sa devet godina, tri godina pošto je počela da trenira, krenula je da igra mečeve i tada je dosta toga bilo jasno.
Mo je sa devet godina igrala na Otvorenom prvenstvu Jugoslavije za devojčice do 12 godina pobedila sve mečeve. Niko nije mogao da je pobedi.
Njen rođeni brat Zoltan Seleš, takođe je bio teniser i dugo su trenirali zajedno.
Zoltan je takođe bio šampion Jugoslavije, tada u omladincima, uzrastu do 18 godina.
"Ona tada nije ni znala pravila igre. Samo bi udarala lopticu i igrala tenis. Igrala je i nije brojala poene. Uvek bi me pitala da li pobeđuje ili gubi".
Svima je privukla pažnju. Svi su želeli da vide to malo čudo.
Otišla je na Evropsko prvenstvo u Parizu, zajedno sa ocem i bratom. Pobedila je.
Osvojila je Evropsko prvenstvo za devojčice mlađe od 12 godina, bez ikakvih problema. Niko joj ništa nije mogao.
Imala je samo 10 godina i proglašena je za najbolju sportistkinju Jugoslavije.
Zamislite to – šest republika u jednoj državi, toliko vrhunskih sportistkinja i jedna mala devojčica je najbolja među njima!
Ona je prva i jedina koja je bila mlađa od 18 godina, a da je dobila to priznanje.
Nastavila je da osvaja turnire, a kada je osvojila Orandž Boul u Majamiju, dobila je poziv da se preseli u Sjedinjene Američke Države.
Jugoslavija tada i nije bila baš država gde se tenis toliko cenio i gde je bilo uslova da se trenira i radi za najviši nivo.
Treba napomenuti da joj je pomogao i poznati kantautor Đorđe Balašević, koji joj je dao svoje teniske terene da na njima trenira.
Ja sam samo prstom probao sport, pa te zato molim, veliki svete, nemoj da nam sada pokvariš dete. Mala Mo je stvarno cura i po, ona ima srce, ima tri čiste, ne mešajte je u kursne liste, neka to briga nekom drugom postane, pustite nju, neka joj sve igra ostane...
Bila je to 1986. godina i Monika se zaputila u Ameriku.
Otišla je tamo sa bratom Zoltanom, bez roditelja.
Dobila je poziv Nika Boletijerija da se upiše na tenisku akademiju na Floridi, u Bradentonu.
Sve se podredilo Maloj Mo.
Brat je završio vojsku i ostavio svoju budućnost da bi išao sa Monikom. Roditelji su prodali tri kuće koje su imali i napustili su svoje poslove kako bi došli na Floridu.
Prvo su živeli na teniskoj akademiji, da bi onda iznajmili mali stan na Floridi.
Njeni roditelji bili su sjajni ljudi.
Otac Karolj bio je šampion Jugoslavije u trostroku, snimao je dokumentarce, crtao stripove i bio teniski trener. Majka Ester bila je programer.
I dan danas važi peticija da Karolj dobije ulicu u Novom Sadu.
Ali, taj Novi Sad je zaboravljen, barem u našoj priči.
Porodica, koja se držala zajedno, sada je bila na Floridi i sve oči bile su uprte u Moniku.
Zanimljivo, živeli su u SAD i niko nije znao engleski.
Svi su je trenirali – Boletijeri, otac Karolj i brat Zoltan. Svako je radio na nečemu.
Monika je bila zanimljiva, levoruka teniserka.
Mnoge je zanimalo i 'stenjanje', koje je pokupila od Džimija Konorsa, pa se uvek glasno čuje kada igra.
Bila je udarač. Udarala je loptu iz sve snage, a brat Zoltan morao je da španuje četiri reketa nedeljno.
Nije htela da se bavi tenisom profesionalno dok ne završi srednju školu. Škola joj je bila bitna.
Htela je da završi pravo i da bude diplomirani advokat ili sudija.
Zaigrala je kao mlada i za reprezentaciju Sjedinjenih Američkih Država protiv SSSR, ali je i dalje bila Jugoslovenka.
Nisu želeli iz porodice Seleš da ih gledaju kao doseljenike, ali ni kao strance.
Nije mogla da čeka ni škola, pa je debitovala sa 14 godina kao profesionalna teniserka.
Prvi WTA turnir osvojila je u Hjustonu, kada je u finalu savladala Kris Evert.
Samo mesec dana kasnije, te 1989. godine, igrala je polufinale Rolan Garosa i izgubila od najbolje teniserke sveta Štefi Graf.
Godinu je završila kao šesta teniserka sveta.
Narednu je počela sa serijom od 36 pobeda i osvojila je šest turnira zaredom.
Osvetila se Štefi Graf za poraz u polufinalu i sa 16 godina i 6 dana osvojila Rolan Garos.
Bila je najmlađa šampionka u istoriji Otvorenog prvenstva Francuske i dan danas je.
Kraj njenoj seriji stigao je na Vimbldonu, koji nikada nažalost nije osvojila.
Naredne dve godine, 1991. i 1992. su najdominantnije godine u istoriji tenisa.
Osvojila je Australijan Open i skinula Štefi Graf sa trona, pa je postala prva teniserka sveta.
Odbranila je Rolan Garos, preskočila Vimbldon zbog povrede i onda se vratila posle šest nedelja i osvojila i US Open.
Učestvovala je na tri Grend slema i osvojila sva tri, a na kraju je osvojila i Završni Masters, drugi put zaredom, pošto je taj trofej odbranila.
Bila je nedodirljiva. Takvu dominaciju nikada niste videli.
I ne zaboravite – imala je samo 18 godina.
Naredne godine – ista priča.
Odbranila je sva tri Grend slema i tada je stigla do finala Vimbldona, ali je izgubila od Štefi Graf u finalu posle velike borbe.
Tada je moralo stenjanje da prestane jer su se sve teniserke žalile sudijama na Seleš i njene Džimi Konors zvuke.
Okej, to ste jedino i mogle tada, da se žalite na stenjanje, dok vas 19-godišnja Mo preslišava na svakom turniru.
Monika je za dve godine igrala 34 turnira i na 33 je stigla do finala! Osvojila je 22.
To je bio skor od 159 pobeda i 12 poraza i 55 pobeda i jedan jedini poraz u finalu Vimbldona na Grend slemovima.
30 titula, šest Grend slemova i dve godine na prvom mestu!
Pa to ne može ni na igrici.
Kao što su u Napolju pisali na grobovima za Maradonu „Ne znate šta ste propustili“, ovde ću malo i da preuveličam i da kažem, ne možete da verujete šta ste propustili.
A onda ta 1993. godina.
Da li je još nešto tih godina moglo da nas zadesi?
Pa samo još meteor da je pao u sred Beograda.
Odbranjen Australijan Open i četvrti put preslišana Štefi Graf, a onda i osvojen Čikago.
Stiže u Hamburg, gde u polufinalu igra protiv Magdalene Maleve i onda se pojavio onaj ludak.
Ginter Parhe. Nikada mu neću zaboraviti ime.
Poremećeni fan Štefi Graf je utrčao na teren i kuhinjskim nožem ubo Moniku Seleš u rame.
Navodno je to uradio kako bi onemogućio Seleš da igra i kako bi se Graf vratila na prvo mesto.
Čoveče, to je tenis, sport, nije rat. Zašto si to uradio?
Pisali su strani mediji da je to bio napad političke prirode, zbog tadašnjeg rata u Jugoslaviji i zbog svega što se dešavalo, pa da je Mo bila omražena jer je bila Jugoslovenka.
Nemci su to odmah odbacili i rekli da se radi o poremećenom čoveku, koji je otišao u zatvor i na dugo psihijatrijsko lečenje.
Nije dovoljno odgovarao, pošto je ubrzo pušten na slobodu.
Tačnije, pušten je odmah na uslovnu kaznu zbog neuračunljivosti. Užas.
Ubod od 1,5 centimetara dubine je zalečio za nekoliko nedelja, ali se Mo sa psihološke strane nikada nije vratila u normalu.
Nikada više nije kročila u Nemačku, što je razumljivo.
"Ljudi zaboravljaju da me je ubo namerno i nije odslužio nikakvu kaznu. Nikada se neću vratiti ovde“.
Dve godine nije igrala tenis.
Posle toliko Grend slemova, pobeda, osvojenih turnira, dominacije sa nepunih 20 godina, otišla je iz tenisa na dve godine.
Obezbeđenje na mečevima je pojačano, ali Monika tako ne misli.
"Od kada sam ubodena, ništa se nije promenilo“, rekla je Monika 2011. godine.
Štefi Graf je posetila Mo tada u bolnici i bilo joj je veoma žao. Čim ju je videla, briznula je u plač.
Šteta je da se njoj isto stavlja krivica za to, znale su to obe.
Bio je jedan australijski bend, koji se zvao Jang Elders (Young Elders) i posvetili su joj pesmu Leti, Monika, leti (Fly, Monica, Fly) kako bi joj pomogli da se izbori sa svim problemima, a kasnije su promenili ime benda u Monika.
Ona je tada istakla da joj to veoma znači.
WTA je želela da Seleš zadrži prvo mesto dok se ne vrati na teren, ali su to skoro sve koleginice odbile.
Glasalo se 1993. godine u Rimu i 16 od 17 teniserki su to odbile, sve osim Gabrijele Sabatini.
Kada se vratila 1995. godine, podelile su ona i Štefi Graf prvo mesto, na šta su skoro sve teniserke pristale, osim njih nekoliko.
Depresija je sustigla Mo i pobegla je od svih.
"Prve nedelje posle ranjavanja nisam mogla da pomeram ruku, ali dopustila sam sebi da me ispune mali naleti nade kako ću se potpuno oporaviti i za nekoliko meseci opet biti ona stara. Tada još nisam bila potpuno svesna ozbiljnosti onog što mi se dogodilo u Hamburgu“.
Živela je sa ocem daleko od svih, na jednom ranču, ali se otac Karolj razboleo.
"Postojao je razlog zašto tata nije prisustvovao onom sudbonosnom meču u Hamburgu. Kad su mi se on i mama pridružili u Vejlu, izgledao je loše. Bio je pripadnik stare garde i mrzeo je doktore, jednostavno nije mogao da podnese preglede. Imao je rak prostate. Bila sam uništena, kao da se neko okrutno našalio sa mnom. Tata je smešten u vrhunsku kliniku Mejo u Minesoti. U proleće te 1993. godine, bila sam bolesna od brige za oca i strahovala sam za svoju karijeru. U Vejlu sam dosta vremena provodila pored telefona čekajući vesti od roditelja. Tatina operacija prošla je dobro i posle se podvrgao hemioterapiji. Želela sam da budem pored njega, ali morala sam prvo sebe da izlečim. Svoju frustraciju dva meseca izbacivala sam pomoću fizikalne terapije, napadajući je istim intenzitetom kojim sam igrala mečeve. Prolazila sam kroz bolne i bezbrojne vežbe jačanja mišića pomoću mekih plastičnih traka koje je zaista teško razvući. Do avgusta bila sam na dobrom putu da se vratim sportu pre kraja“.
![slika](https://www.b92.net/news/pics/2020/12/02/5967349255fc7888e19245726698901_w640.jpg)
Vratila se Mo i osvojila deveti Grend slem, ali onda se desilo nešto od čega se nikada neće oporaviti.
"Svaki dan započinjem misleći na njega. Kako vreme prolazi, sve više mi nedostaje. Gde god sam putovala na takmičenja, tata je uvek bio pored mene. Kada je operisan od raka prostate i pao u postelju, ja sam bila pored njega. Davala sam mu morfijum za ublažavanje bolova i hrabrila ga da izdrži, kao što je on mene bodrio na turnirima. Preminuo je u maju 1998. godine i taj gubitak boli me više od hamburške rane. Teško je kada tokom meča po navici pogledate u publiku i shvatite da je ono najvažnije mesto ostalo zauvek prazno“.
Tu je bio kraj stare Monike Seleš. Nije mogla preko toga.
![slika](https://www.b92.net/news/pics/2020/12/02/10400590185fc7888e3f088692679453_w640.jpg)
Što se tiče reprezentacije, igrala je na Olimpijskim igrama 1992. kao nezavisni sportista, pošto su u Jugoslaviji bile sankcije.
Na narednim Olimpijskim igrama igrala je pod zastavom SAD.
Osvojila je bronzu 2000. u Sidneju, kada je pobedila Jelenu Dokić, a Fed Kup sa Amerikom osvojila je 1996, 1999. i 2000.
Iako joj se piše ta iz 1999. godine, nije igrala za SAD.
"Znam gde sam rođena i Jugoslavija će zauvek biti u mom srcu. Mnogo je razloga zbog kojih sam bila primorana da promenim državljanstvo, ali ipak nisam imala snage da igram za američku Fed kup reprezentaciju kada su 1999. godine rušeni mostovi mog rodnog grada“.
Mo je igrala čak do 2008. godine, kada se zvanično povukla.
Realno, Mo se povukla 1998, a ovo sve je nekako osvojila na 'silu'. Ne igrački, već psihički.
Danas, Monika živi normalan život.
Udata je za 32 godine starijeg biznismena Tomasa Golisona.
Retko se može videti u javnosti, iako je aktivna u tenisu i dalje.
Izdala je i autobiografiju, koju preporučujemo sa najvišim ocenama.
Mo, hvala na svemu i srećan rođendan.
...........
ono sto nije naglaseno u textu je da je igrala za jugu kada su izglasali da joj se brisu poeni i da pada na listi. dok kada su izglasali da se vrati na br1 je nakon uzimanja USA drzavljanstva. sta je i jedan dio onih razloga iz njenog citata:""Znam gde sam rođena i Jugoslavija će zauvek biti u mom srcu. Mnogo je razloga zbog kojih sam bila primorana da promenim državljanstvo...."
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
HAPPY BIRTHDAY, MONICA! TEN SENSATIONAL SELES STATS WORTH CELEBRATING
From winning her first six Grand Slam finals to fighting off six match points to beat Serena Williams, here are 10 of the beloved WTA legend’s most unique career achievements.
By John Berkok
December 02, 2020
VIDEO tennis.com: https://www.tennis.com/pro-game/2020/12 ... ****=cl
Monica Seles, who celebrates her birthday today, is one of the most accomplished players in WTA history, capturing nine majors and spending 178 weeks at No. 1. But beyond all the top-line numbers, she achieved a number of firsts, some of which still haven’t been seconded. Here are 10 of them:
She won her first six Grand Slam finals
Seles started off 6-0 in major finals until she lost her seventh—at Wimbledon in 1992—to Steffi Graf. Only one other player in the Open Era, male or female, has won more than their first three major finals in a row: Roger Federer was 7-0 until falling to Rafael Nadal in his eighth at Roland Garros in 2006.
She won seven of the eight majors she played from '91 to '93
In the two-year, nine-Grand Slam span from the 1991 Australian Open to the 1993 Australian Open, Seles was an incredible 55-1 at majors, winning seven of them. The only loss came at the hands of Graf in the 1992 Wimbledon final, and she had to withdraw from Wimbledon in 1991 due to shin splints.
At one point, her record at the Australian Open was better than Rafa’s at Roland Garros
Seles won the first four Australian Opens she played in 1991, 1992, 1993 and 1996, and extended her perfect record in Melbourne to 33-0 by reaching the semifinals in her next appearance in 1999, falling to Martina Hingis. Nadal was 31-0 at Roland Garros before his first defeat there in 2009.
![slika](https://cdn.tennis.com/uploads/wysiwyg/2020/12/01/gettyimages-1169034430.jpg)
She once saved six match points to beat Serena
Serena Williams has always been one of the best closers in the game, but she fell to Seles in the quarterfinals of Los Angeles in 2001, 6-2, 3-6, 7-6 (2), despite holding six match points in the third set. To this day, Seles is the only player to fight off five or more match points to beat Serena.
She was a perfect 39-0 in first-round matches at majors—until her last major
We talk a lot about Serena’s incredible record in first-round matches at majors—she’s currently 75-1, and it started off as 46-0. But Seles had Serena-like numbers herself, going 39-0 until her very last major at the 2003 French Open, where she fell to Nadia Petrova. It was also her last career match.
She won the fourth major she ever played
Not only did Seles reach the semifinals in the first major she ever played at the 1989 French Open, but she won the fourth major she played at the 1990 French Open. It was her record alone until Bianca Andreescu matched the feat by triumphing in her fourth major appearance at the 2019 US Open.
![slika](https://cdn.tennis.com/uploads/wysiwyg/2020/12/01/gettyimages-586294.jpg)
She was the first Grand Slam champion to hit with two hands on both sides
Players who hit with two hands on both sides are a rare sight, but only two have won majors in the Open Era. Seles was the first, winning nine majors between the 1990 French Open and 1996 Australian Open. At Wimbledon in 2013, Marion Bartoli became the only other one, as of now...
She reached 21 straight finals at one point
Between October 1990 and March 1992, Seles reached the final at 21 events in a row, winning 15 of them—the streak was snapped at Miami, where she fell to Jennifer Capriati in the quarters. Martina Navratilova holds the record for most consecutive WTA finals reached with 23 in 1983 and 1984.
She was the youngest major champion in the Open Era (until Hingis)
Seles won her first Grand Slam title as a 16-year-old at the 1990 French Open, which made her the youngest Grand Slam champion in the Open Era, male or female. She was later dethroned by Hingis, who was a younger 16 when she captured her first major at the 1997 Australian Open.
She was the youngest No. 1, too (until Hingis)
When she first ascended to No. 1 as a 17-year-old on March 11, 1991, Seles was the youngest player ever to reach No. 1 on either the ATP or WTA rankings. She’s since been bettered by just one player, Hingis, who was 16 when she first ascended to No. 1 on the WTA rankings on March 31, 1997.
From winning her first six Grand Slam finals to fighting off six match points to beat Serena Williams, here are 10 of the beloved WTA legend’s most unique career achievements.
By John Berkok
December 02, 2020
VIDEO tennis.com: https://www.tennis.com/pro-game/2020/12 ... ****=cl
Monica Seles, who celebrates her birthday today, is one of the most accomplished players in WTA history, capturing nine majors and spending 178 weeks at No. 1. But beyond all the top-line numbers, she achieved a number of firsts, some of which still haven’t been seconded. Here are 10 of them:
She won her first six Grand Slam finals
Seles started off 6-0 in major finals until she lost her seventh—at Wimbledon in 1992—to Steffi Graf. Only one other player in the Open Era, male or female, has won more than their first three major finals in a row: Roger Federer was 7-0 until falling to Rafael Nadal in his eighth at Roland Garros in 2006.
She won seven of the eight majors she played from '91 to '93
In the two-year, nine-Grand Slam span from the 1991 Australian Open to the 1993 Australian Open, Seles was an incredible 55-1 at majors, winning seven of them. The only loss came at the hands of Graf in the 1992 Wimbledon final, and she had to withdraw from Wimbledon in 1991 due to shin splints.
At one point, her record at the Australian Open was better than Rafa’s at Roland Garros
Seles won the first four Australian Opens she played in 1991, 1992, 1993 and 1996, and extended her perfect record in Melbourne to 33-0 by reaching the semifinals in her next appearance in 1999, falling to Martina Hingis. Nadal was 31-0 at Roland Garros before his first defeat there in 2009.
![slika](https://cdn.tennis.com/uploads/wysiwyg/2020/12/01/gettyimages-1169034430.jpg)
She once saved six match points to beat Serena
Serena Williams has always been one of the best closers in the game, but she fell to Seles in the quarterfinals of Los Angeles in 2001, 6-2, 3-6, 7-6 (2), despite holding six match points in the third set. To this day, Seles is the only player to fight off five or more match points to beat Serena.
She was a perfect 39-0 in first-round matches at majors—until her last major
We talk a lot about Serena’s incredible record in first-round matches at majors—she’s currently 75-1, and it started off as 46-0. But Seles had Serena-like numbers herself, going 39-0 until her very last major at the 2003 French Open, where she fell to Nadia Petrova. It was also her last career match.
She won the fourth major she ever played
Not only did Seles reach the semifinals in the first major she ever played at the 1989 French Open, but she won the fourth major she played at the 1990 French Open. It was her record alone until Bianca Andreescu matched the feat by triumphing in her fourth major appearance at the 2019 US Open.
![slika](https://cdn.tennis.com/uploads/wysiwyg/2020/12/01/gettyimages-586294.jpg)
She was the first Grand Slam champion to hit with two hands on both sides
Players who hit with two hands on both sides are a rare sight, but only two have won majors in the Open Era. Seles was the first, winning nine majors between the 1990 French Open and 1996 Australian Open. At Wimbledon in 2013, Marion Bartoli became the only other one, as of now...
She reached 21 straight finals at one point
Between October 1990 and March 1992, Seles reached the final at 21 events in a row, winning 15 of them—the streak was snapped at Miami, where she fell to Jennifer Capriati in the quarters. Martina Navratilova holds the record for most consecutive WTA finals reached with 23 in 1983 and 1984.
She was the youngest major champion in the Open Era (until Hingis)
Seles won her first Grand Slam title as a 16-year-old at the 1990 French Open, which made her the youngest Grand Slam champion in the Open Era, male or female. She was later dethroned by Hingis, who was a younger 16 when she captured her first major at the 1997 Australian Open.
She was the youngest No. 1, too (until Hingis)
When she first ascended to No. 1 as a 17-year-old on March 11, 1991, Seles was the youngest player ever to reach No. 1 on either the ATP or WTA rankings. She’s since been bettered by just one player, Hingis, who was 16 when she first ascended to No. 1 on the WTA rankings on March 31, 1997.
Re: Najbolji od najboljih (legende bijelog sporta)
ON THIS DAY 30 YEARS AGO: MONICA SELES RISES TO NO. 1 FOR FIRST TIME
The 12-month period that led her to No. 1 saw her win 10 tournaments and 63 of 67 matches—and three of the four losses were bare misses.
By John Berkok
March 11, 2021
It was on March 11, 1991, exactly 30 years ago to this day, when Monica Seles, one of the most accomplished players in tennis history, rose to No. 1 for the first time on the WTA rankings.
And it came fast—she was just 17 and hadn’t even played three full years on the tour—but the 12-month period between March 1990 and March 1991 that led her to the top ranking was undeniable.
She won 10 of the 14 tournaments she played, capturing her first two Grand Slam titles at the 1990 French Open and 1991 Australian Open, as well as the 1990 WTA Finals. She also won 63 of the 67 matches she played, and three of her four losses were bare misses: she fell to Zina Garrison in the 1990 Wimbledon quarterfinals, 3-6, 6-3, 9-7; to Linda Ferrando in the third round of the 1990 US Open, 1-6, 6-1, 7-6 (3); and to Amy Frazier in the 1990 Tokyo quarterfinals, 5-7, 7-5, 6-2. Her only straight-sets loss in those 12 months came to Martina Navratilova in the 1991 Indian Wells final, 6-2, 7-6 (6).
Seles became the fifth No. 1 in WTA rankings history, following in the footsteps of Chris Evert, Evonne Goolagong, Navratilova and Steffi Graf, who had spent the last 186 weeks in a row at No. 1.
She also became the youngest No. 1 in WTA rankings history—only one player has managed to one-up Seles since then in that stat, namely Martina Hingis, who got to the top as a 16-year-old in 1997.
Seles admitted she had felt some pressure to get to No. 1 in the years leading up to it.
“Since I came onto the scene, everyone said, ‘She’s the next No. 1,’ and I wondered if I don’t reach No. 1, what would happen to me; would I be just another hotshot?” she told the New York Times.
“But now I’ve done it.”
![slika](https://cdn.tennis.com/uploads/wysiwyg/2021/03/10/gettyimages-142319436.jpg)
She would go on to win her next four Grand Slam finals as well, at the 1991 French Open, 1991 US Open, 1992 Australian Open and 1992 French Open, making her the first player in the Open Era, male or female, to win more than their first three major finals in a row. Roger Federer would join her in the 2000s, winning his first seven, and Naomi Osaka is now the third player to do it, going 4-0 so far.
Back then, being No. 1 was much rarer. In the first 22-and-a-half years of the WTA rankings, only seven women spent time there: Evert, Goolagong, Navratilova, Graf, Seles, Arantxa-Sanchez-Vicario and Hingis. But in the last 22-and-a-half years, there have been 20 more women to reach No. 1.
Seles’ 178 career weeks at No. 1 still ranks sixth-most in WTA rankings history, trailing only Graf (377), Navratilova (332), Serena Williams (319), Evert (260) and Hingis (209). And we’ll never know how much higher that tally (and her Grand Slam haul) would have been had a deranged fan not attacked her—and stolen 27 months of her career—on one of the darkest days in sports history.
....
samo da primijetim da joj je lik unistio karijeru a ne 27 mjeseci. nikada vise nije bila ni blizu one monike. poslije je osvojila jos samo 1 AO. a do tog trenutka, kao klinka je osvojila 8 slemova (od 10 mogucih s tim da na jednom nije ni igrala).
The 12-month period that led her to No. 1 saw her win 10 tournaments and 63 of 67 matches—and three of the four losses were bare misses.
By John Berkok
March 11, 2021
It was on March 11, 1991, exactly 30 years ago to this day, when Monica Seles, one of the most accomplished players in tennis history, rose to No. 1 for the first time on the WTA rankings.
And it came fast—she was just 17 and hadn’t even played three full years on the tour—but the 12-month period between March 1990 and March 1991 that led her to the top ranking was undeniable.
She won 10 of the 14 tournaments she played, capturing her first two Grand Slam titles at the 1990 French Open and 1991 Australian Open, as well as the 1990 WTA Finals. She also won 63 of the 67 matches she played, and three of her four losses were bare misses: she fell to Zina Garrison in the 1990 Wimbledon quarterfinals, 3-6, 6-3, 9-7; to Linda Ferrando in the third round of the 1990 US Open, 1-6, 6-1, 7-6 (3); and to Amy Frazier in the 1990 Tokyo quarterfinals, 5-7, 7-5, 6-2. Her only straight-sets loss in those 12 months came to Martina Navratilova in the 1991 Indian Wells final, 6-2, 7-6 (6).
Seles became the fifth No. 1 in WTA rankings history, following in the footsteps of Chris Evert, Evonne Goolagong, Navratilova and Steffi Graf, who had spent the last 186 weeks in a row at No. 1.
She also became the youngest No. 1 in WTA rankings history—only one player has managed to one-up Seles since then in that stat, namely Martina Hingis, who got to the top as a 16-year-old in 1997.
Seles admitted she had felt some pressure to get to No. 1 in the years leading up to it.
“Since I came onto the scene, everyone said, ‘She’s the next No. 1,’ and I wondered if I don’t reach No. 1, what would happen to me; would I be just another hotshot?” she told the New York Times.
“But now I’ve done it.”
![slika](https://cdn.tennis.com/uploads/wysiwyg/2021/03/10/gettyimages-142319436.jpg)
She would go on to win her next four Grand Slam finals as well, at the 1991 French Open, 1991 US Open, 1992 Australian Open and 1992 French Open, making her the first player in the Open Era, male or female, to win more than their first three major finals in a row. Roger Federer would join her in the 2000s, winning his first seven, and Naomi Osaka is now the third player to do it, going 4-0 so far.
Back then, being No. 1 was much rarer. In the first 22-and-a-half years of the WTA rankings, only seven women spent time there: Evert, Goolagong, Navratilova, Graf, Seles, Arantxa-Sanchez-Vicario and Hingis. But in the last 22-and-a-half years, there have been 20 more women to reach No. 1.
Seles’ 178 career weeks at No. 1 still ranks sixth-most in WTA rankings history, trailing only Graf (377), Navratilova (332), Serena Williams (319), Evert (260) and Hingis (209). And we’ll never know how much higher that tally (and her Grand Slam haul) would have been had a deranged fan not attacked her—and stolen 27 months of her career—on one of the darkest days in sports history.
....
samo da primijetim da joj je lik unistio karijeru a ne 27 mjeseci. nikada vise nije bila ni blizu one monike. poslije je osvojila jos samo 1 AO. a do tog trenutka, kao klinka je osvojila 8 slemova (od 10 mogucih s tim da na jednom nije ni igrala).
Online
Trenutno korisnika/ca: Nema prijavljenih korisnika/ca. i 6 gostiju.