Najbolji tim Želje svih vremena
Moderatori/ce: insider,LjoZee,irfo
-
- Postovi: 207
- Pridružen/a: 27 jul 2015, 13:01
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
KAKO SE NEKADA PRAVIO DUGOVJECAN TIM - HALFOVI
________________________
Poznato je koliko je vazno imati uigran zadnji red. Mozda najosjetljiviji dio tima. Jako je vazno imati "sparene" halfove koji se znaju u dusu i do automatizma poznaju jedan drugog. Imali smo u Zelji sreće da zadnje dvije decenije 20. vijeka imamo bas takve halfove.Nisu svi bili cuda od igraca, ali su bili dugovjecni u timu i uigrani.
JOSIP KATALINSKI ŠKIJA - O njemu sam pisao vec. Najbolji half Zeljeznicara svih vremena i jedan od najboljih jugoslovenskih halfova svih vremena. Ako se ikada budu birali najbolji Zeljini igraci u prvih 100 godina, Katalinski mora biti u prva tri.
ENVER HADZIABDIC HADZIJA - Produzena Škijina ruka. Sve što bi prošlo Katalinskom, kupio je Enver. Brz u svoje doba. Dobar na lopti. Start igrac. Nije ga slucajno Miljanic uzeo u reprezentaciju da igra beka na Svjetskom prvenstvu u Njemačkoj. Koga je Hazija cuvao, taj se nije naigrao. On i Škija najbolji par Zeljinih halfova bez ikakve konkurencije.
HAJRUDIN SARAČEVIĆ RUTKO: Zeljin "vojnik". Kasičan half svoga vremena. Dobar u igri glavom, gadan kad uklize, malo sporiji od ostataka tima. Znao je i da iznese loptu na protivnicku polovinu, što mnogim halfovina nije uspjevalo. Imao je dobrih i losih tekmi, ali bio je godinama nezmjenjiv na svojoj poziciji. Sto je trener trazio, to je Rutko radio. Privatno, dobar tip. Pristojan klupski half sa zavidnim brojem meceva za klub.
VLADO KOMSIC TASO - Ko je procijenio da tip od "pedeset i kusur kila" moze uopste da se bavi profesionalnim fudbalom, a pogotovo da igra halfa i drzi odbranu - taj i danas zasluzuje plaketu FK Zeljeznicar. Jer "Komšija" je za Zelju igrao lijepih sezona i bio nezamjenjiv u timu. Jedno vrijeme cak i penaldzija. Kupio je on lopte u skoku mnogo jacim igracima, izbacivao ih tijelom u igri jedan na jedan. Ne sjecam se da ga je neko prebio ili "stavio na ledja". Komsic bjese pomalo čudan igrac - antihalf, koji se ne bi ni vidio iza Saračevićevih ledja, sve dok ne izleti na svog igraca. I nadimak mu je dat, valjda, kao komican dodatak imenu. Navijaci su mu tepali kao nekom "stasitom" tipu, dok je špartao terenom. Jedan od Zeljinih boljih halfova uopste.
JOSIP ČILIĆ ČIPE - Brkonja sa meksikanskim brcima. Odlican start igrac o kome sam vec pisao - spor, ali sa odlicnim citanjem igre. Igrao je halfa kao i beka. I to intuicijom. Brze igrace je cuvao tako sto im je stajao blizu i nastojao da se ne okrenu licem prema golu, bio je dosljedan. Jedan od onih igraca koje su Osim i saradnici izmislili, jer nisu imali para za "zvucna" imena. Ali, Čipe je radio sve što je trebalo, pa je dovodjenje nekoga sa strane bilo gubljenje vremena.
VLADO ČAPLJIĆ - Zeljin junior. Glavni u juniorskoj, a kasnije mladoj reprezentaciji Jugoslavijie. Odlican u postavljanju.Odlican u citanju igre. Pristojan u skoku. Borben. Nije se stedio. Usao protivh Hajduka, čuvao čuvenog Šurjaka i poslije više nije ispadao iz tima. Tu i tamo mijenjao Baneta Berjana na beku kada ima zute ili je porvijedjen, ali Vlado nije volio tu poziciju. Bunio se što su ga i u reprezentaciji gurali na beka. Kasnije se ustalio sa Komsicem na halfu. Njih svojica su se jedini, koliko toliko, primakli Zeljinom besmrtnom dvojcu Škija - Hadzija, ali nisu uzeli trofej i ostaće "samo" drugi par najboljih Zeljinih halfova. Čapljić je igrao poslije i za Partizan i za Dinamo, pa se vratio u Zelju i bio kapiten.
SUVAD KATANA - Jos jEdan Zeljin izdanak. zanimljiv igrac, antihalfovske građe. Ali, talentovan. I, opet, još jedan čitač igre. Zadnji ozbiljan Zeljin half prije "fajronta" 1992. napravio je kaijetru po Belgiji poslije. Zasluzeno. Jedan od talentovanijih igaraca u eri nakon Osima - on, Stanic i Slišković. Mozda i Bogdanovic...
Kada se covjek osvrne na ove halfove, kao i na ostale pozicije, vidi se da je dobar nosa za igraca i dobar rad na trenizima - zlata vrijedan. IGRAC SE IPAK PRAVI, A NE KUPUJE. Posebno se to odnosi na obicne fudbalske timove, kakvih je 90 odsto na svijetu. Zeljo je ogledni primjer takvog kluba.
________________________
Poznato je koliko je vazno imati uigran zadnji red. Mozda najosjetljiviji dio tima. Jako je vazno imati "sparene" halfove koji se znaju u dusu i do automatizma poznaju jedan drugog. Imali smo u Zelji sreće da zadnje dvije decenije 20. vijeka imamo bas takve halfove.Nisu svi bili cuda od igraca, ali su bili dugovjecni u timu i uigrani.
JOSIP KATALINSKI ŠKIJA - O njemu sam pisao vec. Najbolji half Zeljeznicara svih vremena i jedan od najboljih jugoslovenskih halfova svih vremena. Ako se ikada budu birali najbolji Zeljini igraci u prvih 100 godina, Katalinski mora biti u prva tri.
ENVER HADZIABDIC HADZIJA - Produzena Škijina ruka. Sve što bi prošlo Katalinskom, kupio je Enver. Brz u svoje doba. Dobar na lopti. Start igrac. Nije ga slucajno Miljanic uzeo u reprezentaciju da igra beka na Svjetskom prvenstvu u Njemačkoj. Koga je Hazija cuvao, taj se nije naigrao. On i Škija najbolji par Zeljinih halfova bez ikakve konkurencije.
HAJRUDIN SARAČEVIĆ RUTKO: Zeljin "vojnik". Kasičan half svoga vremena. Dobar u igri glavom, gadan kad uklize, malo sporiji od ostataka tima. Znao je i da iznese loptu na protivnicku polovinu, što mnogim halfovina nije uspjevalo. Imao je dobrih i losih tekmi, ali bio je godinama nezmjenjiv na svojoj poziciji. Sto je trener trazio, to je Rutko radio. Privatno, dobar tip. Pristojan klupski half sa zavidnim brojem meceva za klub.
VLADO KOMSIC TASO - Ko je procijenio da tip od "pedeset i kusur kila" moze uopste da se bavi profesionalnim fudbalom, a pogotovo da igra halfa i drzi odbranu - taj i danas zasluzuje plaketu FK Zeljeznicar. Jer "Komšija" je za Zelju igrao lijepih sezona i bio nezamjenjiv u timu. Jedno vrijeme cak i penaldzija. Kupio je on lopte u skoku mnogo jacim igracima, izbacivao ih tijelom u igri jedan na jedan. Ne sjecam se da ga je neko prebio ili "stavio na ledja". Komsic bjese pomalo čudan igrac - antihalf, koji se ne bi ni vidio iza Saračevićevih ledja, sve dok ne izleti na svog igraca. I nadimak mu je dat, valjda, kao komican dodatak imenu. Navijaci su mu tepali kao nekom "stasitom" tipu, dok je špartao terenom. Jedan od Zeljinih boljih halfova uopste.
JOSIP ČILIĆ ČIPE - Brkonja sa meksikanskim brcima. Odlican start igrac o kome sam vec pisao - spor, ali sa odlicnim citanjem igre. Igrao je halfa kao i beka. I to intuicijom. Brze igrace je cuvao tako sto im je stajao blizu i nastojao da se ne okrenu licem prema golu, bio je dosljedan. Jedan od onih igraca koje su Osim i saradnici izmislili, jer nisu imali para za "zvucna" imena. Ali, Čipe je radio sve što je trebalo, pa je dovodjenje nekoga sa strane bilo gubljenje vremena.
VLADO ČAPLJIĆ - Zeljin junior. Glavni u juniorskoj, a kasnije mladoj reprezentaciji Jugoslavijie. Odlican u postavljanju.Odlican u citanju igre. Pristojan u skoku. Borben. Nije se stedio. Usao protivh Hajduka, čuvao čuvenog Šurjaka i poslije više nije ispadao iz tima. Tu i tamo mijenjao Baneta Berjana na beku kada ima zute ili je porvijedjen, ali Vlado nije volio tu poziciju. Bunio se što su ga i u reprezentaciji gurali na beka. Kasnije se ustalio sa Komsicem na halfu. Njih svojica su se jedini, koliko toliko, primakli Zeljinom besmrtnom dvojcu Škija - Hadzija, ali nisu uzeli trofej i ostaće "samo" drugi par najboljih Zeljinih halfova. Čapljić je igrao poslije i za Partizan i za Dinamo, pa se vratio u Zelju i bio kapiten.
SUVAD KATANA - Jos jEdan Zeljin izdanak. zanimljiv igrac, antihalfovske građe. Ali, talentovan. I, opet, još jedan čitač igre. Zadnji ozbiljan Zeljin half prije "fajronta" 1992. napravio je kaijetru po Belgiji poslije. Zasluzeno. Jedan od talentovanijih igaraca u eri nakon Osima - on, Stanic i Slišković. Mozda i Bogdanovic...
Kada se covjek osvrne na ove halfove, kao i na ostale pozicije, vidi se da je dobar nosa za igraca i dobar rad na trenizima - zlata vrijedan. IGRAC SE IPAK PRAVI, A NE KUPUJE. Posebno se to odnosi na obicne fudbalske timove, kakvih je 90 odsto na svijetu. Zeljo je ogledni primjer takvog kluba.
-
- Postovi: 207
- Pridružen/a: 27 jul 2015, 13:01
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Svak klub ima svoje igračke simbole. U FK Zeljeznicar , među desetak onih koji su obilježili njegovo postojanje, obavezno je ime Vasilija Radovića - Čike. Razlozi su ubjedljivi: broj utakmica za klub, fudbalski kvalitet, lojalnost prema klubu i navijačima...
Ciko Radović je branio za Zelju u vremenu kada je taj klub bio tek kolektiv iz jednog sarajevskog kvarta, daleko od ociju i srca bilo kakvih političkih struktura (a to je u tom dobu bilo jako vazno), kada je kao "mali" i "drugi" gradski klub trazio svoje mjesto pod suncem. Ciko je bio u Zelji kada je taj klub rastao.
Koliko je zivot ponekad nepravedan pokazuje i činjenica da je titula dosla one godine kada je Čiko Radovic prestao aktivno da se bavi fudbalom zbog povrede. Slavu je pokupio neko drugi.
Ali, karijera ne zavisi od jedne sezone i jedne titule, ma koliko bila vazna. Za nju je Ciko zasluzan koliko i svaki igrac koji je te godine nosio plavi dres. Bez njegovih odbrana ne bi bilo ni 1972.
Plavi vijenac na grobu u Radovicevom rodnom Cetinju je lijep i normalan gest, ali Čiko zasluzuje više - mjesto u prvom redu najzaslušnijih ljudi FK Željezničar kada se navrsi 100 godina "plave lokomotive".
Pokoj mu dusi. I hvala.
Ciko Radović je branio za Zelju u vremenu kada je taj klub bio tek kolektiv iz jednog sarajevskog kvarta, daleko od ociju i srca bilo kakvih političkih struktura (a to je u tom dobu bilo jako vazno), kada je kao "mali" i "drugi" gradski klub trazio svoje mjesto pod suncem. Ciko je bio u Zelji kada je taj klub rastao.
Koliko je zivot ponekad nepravedan pokazuje i činjenica da je titula dosla one godine kada je Čiko Radovic prestao aktivno da se bavi fudbalom zbog povrede. Slavu je pokupio neko drugi.
Ali, karijera ne zavisi od jedne sezone i jedne titule, ma koliko bila vazna. Za nju je Ciko zasluzan koliko i svaki igrac koji je te godine nosio plavi dres. Bez njegovih odbrana ne bi bilo ni 1972.
Plavi vijenac na grobu u Radovicevom rodnom Cetinju je lijep i normalan gest, ali Čiko zasluzuje više - mjesto u prvom redu najzaslušnijih ljudi FK Željezničar kada se navrsi 100 godina "plave lokomotive".
Pokoj mu dusi. I hvala.
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Golman
Desni bek Bogičević stoper lijevi bek
Veznjak veznjak veznjak
Krilo napadač krilo
Desni bek Bogičević stoper lijevi bek
Veznjak veznjak veznjak
Krilo napadač krilo
MERCEDES - MISTRIJA - MIA SAN MIA
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Šeha?
31.08.'19. - FK Željezničar-fk sarajevo 5:2
Premijer Liga BiH - ★★★★★★
Kup BiH - ★★★★★★
Superkup BiH - ★★★
Prvenstvo Narodne republike BiH - ★
Liga Jugoslavije - ★
Kup UEFA: četvrtfinale 1971/1972,
polufinale 1984/1985.
Premijer Liga BiH - ★★★★★★
Kup BiH - ★★★★★★
Superkup BiH - ★★★
Prvenstvo Narodne republike BiH - ★
Liga Jugoslavije - ★
Kup UEFA: četvrtfinale 1971/1972,
polufinale 1984/1985.
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
SvakakoRokoko87 je napisao/la:Šeha?
![Salutiram :salut:](./images/smilies/salute.gif)
MERCEDES - MISTRIJA - MIA SAN MIA
-
- Postovi: 207
- Pridružen/a: 27 jul 2015, 13:01
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
"DESETKA" (Ko nema desetku, nema tim ni titule)
__________________________________________
Od kad je fudbala sve se mijenja - pravila, sistemi igre, stadioni....Ali pravilo "desetke" i dalje postoji. Ko nema dobre "desetke", tj nema ni tim ni titule. "Desetka" je oznaka za najvećeg kreativca u timu za "lutajućeg" navalnog veznjaka, igrača koji igra i u sredini i u špicu. Koji namješta golove i daje golove. To je onaj majstor koji rješava utakmicu potezom. Koji podvali loptu ili pas ili izigra odbranu i da loptu "ko na tacni" saigraču da zabije gol. Ili sam, iz driblinga, pretrčavanja ili udarca, rješava meč.
To je igrač koji ima najveću slobodu u timu. Koji je i dole i gore, i lijevo i desno, i špic i iza špica i krilo i centralni vezni. Taj igač je "kvisko". Kad sve izgleda mračno, on potezom upali svjetlo.
Fudbalski svijet poznaje mnogo "desetki" čarobnjaka, ali samo neku su velemjastori. Pele, Maradona, Mesi, Ziko, Krojf, Zidan, Ronaldinjo, Bađo, Del Pjero...Na ovim prostorima to bjehu Osim, Fehhatović, Sušić, Stojković, Savičevič, Boban, Prosinečki, danas Modri, Pjanić, Tadić...Nema tima ili reprezentacije koja ima takvu desetku,a da ne valja. A da nema rezultata. Kad imas "desetku" - imas blagoslov fudbalskog boga. Pri tom igrač ne mora uopšte da nosi broj deset na ledjima, odmah se iz njegove igre i kretanja i znanja podrazumjeva da je "desetka".
Ako ta "desetka" nije svjetski čudotvorac, može opet biti od velike koristi svom klubu. I prosječni klubovi imali su ili imaju svoje "desetke". Nema Fudbala sa velikim F, ako nemas takvog igrača.
Ko ga nema, taj poseže za 4:4:2. A to je sistem koji teži da sakrije mane tima i nedostatak velemajstora. U tom i jos nekim sistemnma, poput 3:5:2 recimo, trener nastoji da kolektivom pokrije tu manu. Doduše u sistem 3:4:1:2 ima mjesta za "desetku", to je onaj koji igra iza dva špica..
Kako svi tako i Zeljezničar. Kad ima "desetku" ima tim, igru, rezultate, publiku..Kada nema, onda je to "nazor", na mišiće...Pamtimtri ozbiljne "desetke" Zelji .
Ivicu Osima, u svoje vrijeme sjanog "pakera", driblera u skladu sa vremenom u kome je igrao. zabijao je i namještao. I karijeru napravio.
Edina Spreču - polušpica šampionske generacije. Taj je pokretao akcije, davao zadnji pas i sam zabijao. Upotreblije i lijevaa i desan noga, igra glevom dobra, dribling tijelom..
Mehmeda Baždarevića,koji se od Osima i Spreče razlikovao po tome što je više uigrao pred svojim golom, ali je obavljao i poslove "pakera" pa i onoga ko zabije kada treba.
/Nisam gledao Misšu Smajlovića, on je , tvrde očevici, išao tijelom u jednu a lopta u drugu stranu/.
Oni su , uz kreativnost, pregled igre, obje fudbalske noge i talenat imali i inteligenciju. Znali su da u sekundi izaberu najbolju opciju od par mogućnosti. To je kao kaveter-bek u američkom fudbalu kada odlučuje da li će akcija ići pasom i trčanjem sa loptom.. Nije slučajno da je Zeljo u generacijama kada su oni igrali, bio ozbiljan tim.
Kada imas lucidnog tipa koji može sve u datom trenutku, onda je sve stvar minute u kojoj će se dodavanje ili gol desiti. Osimovi driblinzi i pas kroz grupu protivničkih igrača, Sprečini dribling tijelom na deset metara od protivnika, ili skok na mjestu centarfora iz drugog plana (jesen1971 na Kosevu protiv moćne Zvijezde kada je zavrnuo glavom kraj nogu nemoćnog velikog Ratomira Dujkovića) ili Mešin proboj kroz pola odbranne "Dinama" iz Minska 1986. -dokazi su da su "desetke"posjećivale Grbavicu.
Generacija koja nema desetke osuđena je na životarenje.Na preživljavanje. Na čekanje da dođe velemajstor. A doći će. Kad tad. Jednom opet mora. I neće ga proglasiti trener niti će ga za ruku dovesti menadzer.
Prepoznaće ga saigrači i navijači. Znaće nakon pasa, dodavanja, šuta..To se vidi, to se ne proglašava. To se rađa.
____________________
__________________________________________
Od kad je fudbala sve se mijenja - pravila, sistemi igre, stadioni....Ali pravilo "desetke" i dalje postoji. Ko nema dobre "desetke", tj nema ni tim ni titule. "Desetka" je oznaka za najvećeg kreativca u timu za "lutajućeg" navalnog veznjaka, igrača koji igra i u sredini i u špicu. Koji namješta golove i daje golove. To je onaj majstor koji rješava utakmicu potezom. Koji podvali loptu ili pas ili izigra odbranu i da loptu "ko na tacni" saigraču da zabije gol. Ili sam, iz driblinga, pretrčavanja ili udarca, rješava meč.
To je igrač koji ima najveću slobodu u timu. Koji je i dole i gore, i lijevo i desno, i špic i iza špica i krilo i centralni vezni. Taj igač je "kvisko". Kad sve izgleda mračno, on potezom upali svjetlo.
Fudbalski svijet poznaje mnogo "desetki" čarobnjaka, ali samo neku su velemjastori. Pele, Maradona, Mesi, Ziko, Krojf, Zidan, Ronaldinjo, Bađo, Del Pjero...Na ovim prostorima to bjehu Osim, Fehhatović, Sušić, Stojković, Savičevič, Boban, Prosinečki, danas Modri, Pjanić, Tadić...Nema tima ili reprezentacije koja ima takvu desetku,a da ne valja. A da nema rezultata. Kad imas "desetku" - imas blagoslov fudbalskog boga. Pri tom igrač ne mora uopšte da nosi broj deset na ledjima, odmah se iz njegove igre i kretanja i znanja podrazumjeva da je "desetka".
Ako ta "desetka" nije svjetski čudotvorac, može opet biti od velike koristi svom klubu. I prosječni klubovi imali su ili imaju svoje "desetke". Nema Fudbala sa velikim F, ako nemas takvog igrača.
Ko ga nema, taj poseže za 4:4:2. A to je sistem koji teži da sakrije mane tima i nedostatak velemajstora. U tom i jos nekim sistemnma, poput 3:5:2 recimo, trener nastoji da kolektivom pokrije tu manu. Doduše u sistem 3:4:1:2 ima mjesta za "desetku", to je onaj koji igra iza dva špica..
Kako svi tako i Zeljezničar. Kad ima "desetku" ima tim, igru, rezultate, publiku..Kada nema, onda je to "nazor", na mišiće...Pamtimtri ozbiljne "desetke" Zelji .
Ivicu Osima, u svoje vrijeme sjanog "pakera", driblera u skladu sa vremenom u kome je igrao. zabijao je i namještao. I karijeru napravio.
Edina Spreču - polušpica šampionske generacije. Taj je pokretao akcije, davao zadnji pas i sam zabijao. Upotreblije i lijevaa i desan noga, igra glevom dobra, dribling tijelom..
Mehmeda Baždarevića,koji se od Osima i Spreče razlikovao po tome što je više uigrao pred svojim golom, ali je obavljao i poslove "pakera" pa i onoga ko zabije kada treba.
/Nisam gledao Misšu Smajlovića, on je , tvrde očevici, išao tijelom u jednu a lopta u drugu stranu/.
Oni su , uz kreativnost, pregled igre, obje fudbalske noge i talenat imali i inteligenciju. Znali su da u sekundi izaberu najbolju opciju od par mogućnosti. To je kao kaveter-bek u američkom fudbalu kada odlučuje da li će akcija ići pasom i trčanjem sa loptom.. Nije slučajno da je Zeljo u generacijama kada su oni igrali, bio ozbiljan tim.
Kada imas lucidnog tipa koji može sve u datom trenutku, onda je sve stvar minute u kojoj će se dodavanje ili gol desiti. Osimovi driblinzi i pas kroz grupu protivničkih igrača, Sprečini dribling tijelom na deset metara od protivnika, ili skok na mjestu centarfora iz drugog plana (jesen1971 na Kosevu protiv moćne Zvijezde kada je zavrnuo glavom kraj nogu nemoćnog velikog Ratomira Dujkovića) ili Mešin proboj kroz pola odbranne "Dinama" iz Minska 1986. -dokazi su da su "desetke"posjećivale Grbavicu.
Generacija koja nema desetke osuđena je na životarenje.Na preživljavanje. Na čekanje da dođe velemajstor. A doći će. Kad tad. Jednom opet mora. I neće ga proglasiti trener niti će ga za ruku dovesti menadzer.
Prepoznaće ga saigrači i navijači. Znaće nakon pasa, dodavanja, šuta..To se vidi, to se ne proglašava. To se rađa.
____________________
-
- Postovi: 207
- Pridružen/a: 27 jul 2015, 13:01
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
I BLAGOJE I MEHMED
______________________________
Najatraktivniji i najefikasniji igraci mogu biti zastitni znaci nekog kluba i njegovi velikani, ali ne moraju nuzno biti i najbolji igraci.
Jer, postoje oni koji PRAVE IGRU, bez kojih nema ni onih atraktivih ni onih koji zabijaju ili brane, bez kojih vlada haos ili prosjecnost u igri. Zeljeznicar je imao dva igraca , da ja o njima znam, koji spadaju u tu kategoriju. Oni su drzali igru, kvarili protvnikovu i provodili taktiku svog tima, oni su bili prve violine sistema igre, oni su se pitali. Oni su branili, a i zabijali kad zagusti. Da li su oni najbolji igraci Zeljeznicara svih vremena? To zavisi od toga kako ko gleda na fudbal kao na igru. Ako nisu najbolji, jesu bili najneophodniji. A to mu dodje na isto.
Ne mogu vec dugo, kad god pomislim na tu dilemu, da se odlucim izmedju igraca koji su u Zelji najbolje pravili igru od njegovog postanka. Bili su Zidan u plavom dresu. Bez njih bi se istorija kluba drugacije pisala. Kako da jednog stavis medju najboljih 11 kluba u istoriji, a drugog ne? A opet sta bi njih dvojica radili u istom timu u isto vrijeme?
Igrali su na istoj poziciji mada su nosili drugacije brojeve na dresu. Za jednog su tvrdili da je half, a za drugog da je igrac iza spica, onaj koji samo namejesta golove, pa zato nosi "desetku"?! Netacno. Oni su bili radnici. Oni su igrali i pozadi i naprijed. Oni su uklizavali i dodavali. Njih je, kako se to popularo kaze, bio "pun teren". Oni su odigrali /za danasnje shvatanje/ nezamislivo veliki broj utakmica u Zelji.
Blagoje Bratić ili Mehmed Baždarević?
Niko je uzivo pratio bar pola utakmica od broja koji su oni zajedno odigrali u klubu ne moze vam reci "ja sam za ovog ili onog". To je kao da se odreknete nekog clana porodice ili promijenite svoje poglede na zivot poslije pola vijeka. Oba su imali autoritet, svoje adute, a mane
/igracke/ skoro da i nisu imali.
Blagoje ima najvise utkamica u Zelji. Bio je vojnik kluba do zadjeg dana. Cesto kapiten. Donio je titulu u doba one zemlje. Igrao četvrtfinale Kupa UEFA. U reprezentaciji se pojavio nekoliko puta. Fizicki jak. Igrac koji medju prvima uprlja dres od klizecih i fudbalskih duela. Smiren. Autoritet. Privatno duhovit covjek.
Bazdarević. I zadnji prednji vezni. Osoba koja se ne stedi. Reprezentativac od juniora do seniora. Internacionalana karijera. U Zelji - polufinale kupa UEFA i finale domaceg kupa, ali bez seniorskih titula. U toj generaciji, nije se postavljalo pitanje koje je prva violina na terenu i ko je produzena ruka trenera.
To su bile lokomotive igracke kompozicije različitih generacija Zeljeznicara. Bez Blagoja, Zelji bi tesko do titule, a Ribareva geracija morali bi da izmislja svog mašinovođu. Bez Bazdarevica,Osim bi morao da se zadovolji sivim prosjekom koji bi dobio iz domacih resursa ili "pojacanja" iz anonimnih lokacija, kao sto je morao da dovodi golgetere iz Foče i /okoline/ Modrice. Velika je razlika izmedju Bazdarevia ili solidih replikanata tipa Đorđić, Lušić, Ćuric..uprkos njihovoj zelji i solidnim igrackom adutima..
Bez Blagoja i Mehmeda Osim ne bi bio Osim, Jankovic, Spreco i Bukal ne bi dobli masu lopti koje su donoslile bodove, Rade Paprica bi ostao neiskoristeni potecnijal, Fico bi pikao loptu kao u "Pofalickom" Nikic bi se mozda bavio proizvodnjom mlijeka u rodnom selu, a Mihajlovic ne bi dogurao do najboljeg strelca jugo-prvenstva i reprezentativog centarfora.
Ozbiljno, ko bi kupio tijelom, kopackama, glavom sve one "nicije lopte"? Ko bi prebacivao lopte i igru na drugu stranu terena i okretao tempo igre
i taktiku? Ko bi "postrojio" saigrace u najtezim trenucima i svakom rekao u lice ono sto mu spada? Ko bi plakao ili preuzimao odgovornost poslije poraza ili spustao tenzije?
Takvi igraci se placaju zlatom. Takvi igraci moraju biti na zidoviam stadiona, u klupskom muzeju i na posterima povodom stogodisnjice VIDNO ISTAKNUTI. Zato bas oni? Zato sto su ESENCIJA FILOZOFIJE KLUBA. Zato što simbolisu njegov stogodišnji borbeni karakter.Zato što su bili uzorni igraci i ljudi.
Ne mogu da izostavim nijednog iz najbojih 11 Zeljeznicara u prvih sto godina posojanja, a u prvi mah sam to ucinio. Moze da "izleti" neko od umjetnika sa loptom prije nego njih dvojica.
Prica o Blagoju i Mehmedu je prica o karakteru kluba, njegovoj ideji i shvatanju fudbala. Bez ove dvojice motora, Zeljeznicar nikada ne bi bio isti klub. Zato nema "ILI Blagoje ili Mehmed. Vec I Blagoje I Mehmed.
________________________________
______________________________
Najatraktivniji i najefikasniji igraci mogu biti zastitni znaci nekog kluba i njegovi velikani, ali ne moraju nuzno biti i najbolji igraci.
Jer, postoje oni koji PRAVE IGRU, bez kojih nema ni onih atraktivih ni onih koji zabijaju ili brane, bez kojih vlada haos ili prosjecnost u igri. Zeljeznicar je imao dva igraca , da ja o njima znam, koji spadaju u tu kategoriju. Oni su drzali igru, kvarili protvnikovu i provodili taktiku svog tima, oni su bili prve violine sistema igre, oni su se pitali. Oni su branili, a i zabijali kad zagusti. Da li su oni najbolji igraci Zeljeznicara svih vremena? To zavisi od toga kako ko gleda na fudbal kao na igru. Ako nisu najbolji, jesu bili najneophodniji. A to mu dodje na isto.
Ne mogu vec dugo, kad god pomislim na tu dilemu, da se odlucim izmedju igraca koji su u Zelji najbolje pravili igru od njegovog postanka. Bili su Zidan u plavom dresu. Bez njih bi se istorija kluba drugacije pisala. Kako da jednog stavis medju najboljih 11 kluba u istoriji, a drugog ne? A opet sta bi njih dvojica radili u istom timu u isto vrijeme?
Igrali su na istoj poziciji mada su nosili drugacije brojeve na dresu. Za jednog su tvrdili da je half, a za drugog da je igrac iza spica, onaj koji samo namejesta golove, pa zato nosi "desetku"?! Netacno. Oni su bili radnici. Oni su igrali i pozadi i naprijed. Oni su uklizavali i dodavali. Njih je, kako se to popularo kaze, bio "pun teren". Oni su odigrali /za danasnje shvatanje/ nezamislivo veliki broj utakmica u Zelji.
Blagoje Bratić ili Mehmed Baždarević?
Niko je uzivo pratio bar pola utakmica od broja koji su oni zajedno odigrali u klubu ne moze vam reci "ja sam za ovog ili onog". To je kao da se odreknete nekog clana porodice ili promijenite svoje poglede na zivot poslije pola vijeka. Oba su imali autoritet, svoje adute, a mane
/igracke/ skoro da i nisu imali.
Blagoje ima najvise utkamica u Zelji. Bio je vojnik kluba do zadjeg dana. Cesto kapiten. Donio je titulu u doba one zemlje. Igrao četvrtfinale Kupa UEFA. U reprezentaciji se pojavio nekoliko puta. Fizicki jak. Igrac koji medju prvima uprlja dres od klizecih i fudbalskih duela. Smiren. Autoritet. Privatno duhovit covjek.
Bazdarević. I zadnji prednji vezni. Osoba koja se ne stedi. Reprezentativac od juniora do seniora. Internacionalana karijera. U Zelji - polufinale kupa UEFA i finale domaceg kupa, ali bez seniorskih titula. U toj generaciji, nije se postavljalo pitanje koje je prva violina na terenu i ko je produzena ruka trenera.
To su bile lokomotive igracke kompozicije različitih generacija Zeljeznicara. Bez Blagoja, Zelji bi tesko do titule, a Ribareva geracija morali bi da izmislja svog mašinovođu. Bez Bazdarevica,Osim bi morao da se zadovolji sivim prosjekom koji bi dobio iz domacih resursa ili "pojacanja" iz anonimnih lokacija, kao sto je morao da dovodi golgetere iz Foče i /okoline/ Modrice. Velika je razlika izmedju Bazdarevia ili solidih replikanata tipa Đorđić, Lušić, Ćuric..uprkos njihovoj zelji i solidnim igrackom adutima..
Bez Blagoja i Mehmeda Osim ne bi bio Osim, Jankovic, Spreco i Bukal ne bi dobli masu lopti koje su donoslile bodove, Rade Paprica bi ostao neiskoristeni potecnijal, Fico bi pikao loptu kao u "Pofalickom" Nikic bi se mozda bavio proizvodnjom mlijeka u rodnom selu, a Mihajlovic ne bi dogurao do najboljeg strelca jugo-prvenstva i reprezentativog centarfora.
Ozbiljno, ko bi kupio tijelom, kopackama, glavom sve one "nicije lopte"? Ko bi prebacivao lopte i igru na drugu stranu terena i okretao tempo igre
i taktiku? Ko bi "postrojio" saigrace u najtezim trenucima i svakom rekao u lice ono sto mu spada? Ko bi plakao ili preuzimao odgovornost poslije poraza ili spustao tenzije?
Takvi igraci se placaju zlatom. Takvi igraci moraju biti na zidoviam stadiona, u klupskom muzeju i na posterima povodom stogodisnjice VIDNO ISTAKNUTI. Zato bas oni? Zato sto su ESENCIJA FILOZOFIJE KLUBA. Zato što simbolisu njegov stogodišnji borbeni karakter.Zato što su bili uzorni igraci i ljudi.
Ne mogu da izostavim nijednog iz najbojih 11 Zeljeznicara u prvih sto godina posojanja, a u prvi mah sam to ucinio. Moze da "izleti" neko od umjetnika sa loptom prije nego njih dvojica.
Prica o Blagoju i Mehmedu je prica o karakteru kluba, njegovoj ideji i shvatanju fudbala. Bez ove dvojice motora, Zeljeznicar nikada ne bi bio isti klub. Zato nema "ILI Blagoje ili Mehmed. Vec I Blagoje I Mehmed.
________________________________
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Novi intervju Vlade Čapljića u kojem je zadužen da sastavi najboljih 11 igrača s kojim je igrao u Želji, Partizanu, Dinamu i u reprezentaciji. Iz Želje je izabrao trojicu. Dosta anegdota je ispričao o Želji i igračima koje je odabrao u tim pa tako da vjerujem da će tebe kao našeg najboljeg historičara na forumu zanimati.
![Smile :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
-
- Postovi: 207
- Pridružen/a: 27 jul 2015, 13:01
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Odlicno sto si postavio. Rijetko posten intervju u kome Vlado prica iskreno i bez foliranja. Dobar svjedok jednog fudbalskog vremena. Inace, bio je najskolovaniji Zeljin half. Odlicno postavljanje na terenu, beskompromisan, a znao je i da povuce loptu. Slutio sam da ce izdvojiti Baljica, Bazdarevica i Ivicu Osima, ali me iznenadio sa Berjanom. Ne zato sto Berjanu nije tu mjesto, naprotiv, najstandardniji je Zeljin desni bek, vec sto ga mnogi zaboravljaju. Na kraju treba reci da se Zeljeznicar jako ogrijesio o Vladu Capljica zbog one blamaze kada su ga zvali da vodi tim pa ga bukvalno otjerali nako 2-3 utakmice. To se ne radi igracima koji su ostavili veliki trag u klubu. Veoma dobra i zanimljiva prica.
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Imaš i od Radmila Mihajlovića gostovanje u ovoj emisiji koji također bira idealnih 11 s kojim je igraonekadafanatik je napisao/la: ↑26 avg 2020, 16:19Odlicno sto si postavio. Rijetko posten intervju u kome Vlado prica iskreno i bez foliranja. Dobar svjedok jednog fudbalskog vremena. Inace, bio je najskolovaniji Zeljin half. Odlicno postavljanje na terenu, beskompromisan, a znao je i da povuce loptu. Slutio sam da ce izdvojiti Baljica, Bazdarevica i Ivicu Osima, ali me iznenadio sa Berjanom. Ne zato sto Berjanu nije tu mjesto, naprotiv, najstandardniji je Zeljin desni bek, vec sto ga mnogi zaboravljaju. Na kraju treba reci da se Zeljeznicar jako ogrijesio o Vladu Capljica zbog one blamaze kada su ga zvali da vodi tim pa ga bukvalno otjerali nako 2-3 utakmice. To se ne radi igracima koji su ostavili veliki trag u klubu. Veoma dobra i zanimljiva prica.
-
- Postovi: 207
- Pridružen/a: 27 jul 2015, 13:01
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Zanimljiva prica i Mihajlovica. Bez dlake na jeziku. Napravio je karijeru, a dosao je na Grbavicu kao totalni anonimus. Dao je lijepih golova. Bio je nasljednik Bukala po nekim segmentima u igri. Agresivan i dobro se gradio. Uvijek u sansi....Jedino ne znam otkud mu oni sistemi 3:5:2 i 4:4:2 u Zelji? U Osimovo trenersko doba najcesce se igralo 4:3:3, ponekad 4:4:2 /sa laznim centarfrom, a zapravo sa veznim igracem i sa Bahticem i Nikicem naprijed/.
Samo u nekim utakmicama, zbog nedostataka igraca, povreda ili taktike igralo se sa tri pozada: Čapljic, Komsic/Čilić i Sabanadzovic, sa krilima/bekovima, trojicom u sredini i dva u spicu. Ali 4:3:3 je bio osnovni sistem.
Tuzno je sto se generacija raspala jer klub jednostavo nije imao love da ih zadrzi, a dogurali smo do 6 reprezentativaca. Da su se prodavali iz "velike četvorke" digli bi ogromne pare, a klubovi bi zaradili jako puno. Ovako, odlazili su za dobre pare, ali obestecenja klubu nisu bila odgovarajuca.
Kaze da je Sarajevo imalo jak tim kad su postali prvaci 1985... Ma Zeljo je imao jace igrace tada, ali utakmice u UEFA kupu su prakticno izbacile Zelju iz konkurencije. Pa Bazdarevic, Skoro , Baljic, Sabanadzovic, Mihajlovic, Čapljic, Bahtic...Uz njih niz dobrih klupskih igraca tipa Škrba, Berjan, Nikic, Samardzija, Curic.. Jaci je to tim od pitarskog bio, pa pogledajte samo rezultate u medjusobnnim mecevima /pisao sam o tome/ malo-malo pa 5:2, 4:1, 4:2. 3:0, 3:1 ...
Najaca generacija poslije Ribarove. Tuga je sto nisu uzeli makar kup, jer su bili sam vrh po nacinu igre i individualnim kvalitetima. I jos su imali tada najperspektivnijeg trenera u Jugoslaviji i jednog od najperspektivnijih u Evropi, sto ce se kasnije pokazati.
Neko bi morao da napravi veliki intervju sa Ivicom Osimom prije stogodisnjice. I da poprica i o ovim temama.
Samo u nekim utakmicama, zbog nedostataka igraca, povreda ili taktike igralo se sa tri pozada: Čapljic, Komsic/Čilić i Sabanadzovic, sa krilima/bekovima, trojicom u sredini i dva u spicu. Ali 4:3:3 je bio osnovni sistem.
Tuzno je sto se generacija raspala jer klub jednostavo nije imao love da ih zadrzi, a dogurali smo do 6 reprezentativaca. Da su se prodavali iz "velike četvorke" digli bi ogromne pare, a klubovi bi zaradili jako puno. Ovako, odlazili su za dobre pare, ali obestecenja klubu nisu bila odgovarajuca.
Kaze da je Sarajevo imalo jak tim kad su postali prvaci 1985... Ma Zeljo je imao jace igrace tada, ali utakmice u UEFA kupu su prakticno izbacile Zelju iz konkurencije. Pa Bazdarevic, Skoro , Baljic, Sabanadzovic, Mihajlovic, Čapljic, Bahtic...Uz njih niz dobrih klupskih igraca tipa Škrba, Berjan, Nikic, Samardzija, Curic.. Jaci je to tim od pitarskog bio, pa pogledajte samo rezultate u medjusobnnim mecevima /pisao sam o tome/ malo-malo pa 5:2, 4:1, 4:2. 3:0, 3:1 ...
Najaca generacija poslije Ribarove. Tuga je sto nisu uzeli makar kup, jer su bili sam vrh po nacinu igre i individualnim kvalitetima. I jos su imali tada najperspektivnijeg trenera u Jugoslaviji i jednog od najperspektivnijih u Evropi, sto ce se kasnije pokazati.
Neko bi morao da napravi veliki intervju sa Ivicom Osimom prije stogodisnjice. I da poprica i o ovim temama.
-
- Postovi: 207
- Pridružen/a: 27 jul 2015, 13:01
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
In Memoriam
VJEČNI ODA
_____________________________
Bio je novembar on sezone kada smo ispali iz lige. Odnosno ispascemo tek na proljece, ali se to vec u jesen moglo naslutiti. BIo sam klinac, a bila je 1976 valjda. Bez pobjede 16 kola, zadnji na tabeli sa zaostatkom od nekoliko bodova za ekipom koja je ispred nas na 17 mjestu. Ni Ribar vise nije mogao pomoci. Sampionski tim se razisao, para ni tada nije bilo...
Leden dan, debeo minus od kog se ledi lice, a dlacice u nozdrvama skupljaju. Hiljadu fanatika pod starom tribinom. Stariji i po koji mladji poput mene. Skakucemo po onim sperplocama na sjedistima, jer se na toj hladnoci sjediti nije moglo.. Igramo sa "Napretkom" krusevackim, cini mi se. Ocaj zivi. I mi i oni. Borbena utakmica ali pravog fudbala ni od korova...
Drugo poluvrijeme na gol pod današnjom južnom tribinom. ...Jalovo,napadamo, a oni igraju bunker. Odovic kao desna polutka. Ulaz u sesnaest , jedan dribling, drugi dribling pa lijevom nogom u donji desni ugao golmana ... Radost kao da je pao gol koji donosi neki trofej, a ne za tuznu prvu pobjedu i to tek u 17. kolu...
Taj gol Odovica, a davao ih je on za Zelju /mada je vise asistirao/ jedan je od najupecatljivijih. Njegov znacaj nije u rezultatu, vec u podsticaju toj grupici smrznutih navijaca sakupljenh pod drvenom tribinom na avetinjski praznom stadionu pod snijegom. Poruka - jos igramo , jos nije gotovo!
Igrao je Odovic deceniju skoro za Zeljeznicar - najvise polutku. Bio je standardan u veznom redu - Lusic, Odovic, Vlaski.... pa Lusic, Odovic, Bazdarevic.. pa Sabanadzovic, Odovic, Bazdarevic..Onih prije, kad je tek dosao, vise se i ne sjecam. Igrao je fudbal na "malom prostoru", najbolji je bio jedan na jedan. Nekada je predugo drzao loptu, ali je imao odlican "laznjak". Bio je "radilica" po cijelom terenu. Beskonfiktna licnost. Igrac koji daje uvijek ono sto moze. Veliki broj utakmica u plavom dresu to dokazuje.
Kada je on vodio Zeljeznicar - igrao se lijep fudbal. Uvijek. I forsirao je mladje igac iz kluba ili sa strane. Za njega nije bilo previse strpljenja u upravama. Stvori tim, sakupi ga i da mu fizinomiju - otkaz. Ili se njegova rejting iskoristi u ratu navijaca i uprave, uz potpunu raspolucenost igraca.
Odovic nikada nije rekao nista o tome, o onome sto se desavalo u svlacionici i najblaze receno nekorektnom ponasanju mnogih. Nikada ni jednu jedinu rijec. Prosto, smatrao je da se prljav ves iz kuce ne iznosi na ulicu. To je sistem vrijednosti jednog doba koje vise ne postoji.
Milomi Odovic Oda bio je jedan od ljubimaca navijaca u doba kada je igrao fudbal. I taj jednostavni nadimak dobio je od fanatika koji u casovima radosti tepaju igacima. Bio je jedan od najstandardnijih igraca u najvecem dijelu trenerske karijere Ivice Osima u Zelji
Njegovi oprostaji od kluba i dolasci nazad uvijek su bili emotivni. Pamticu ga po "laznjacima", po zelji da igra lijep fudbal, po stalnosti i konstantosti u prvom timu.
A najvise po tome sto mu je lijepo stajala plava boja dresa.
_______________________________
VJEČNI ODA
_____________________________
Bio je novembar on sezone kada smo ispali iz lige. Odnosno ispascemo tek na proljece, ali se to vec u jesen moglo naslutiti. BIo sam klinac, a bila je 1976 valjda. Bez pobjede 16 kola, zadnji na tabeli sa zaostatkom od nekoliko bodova za ekipom koja je ispred nas na 17 mjestu. Ni Ribar vise nije mogao pomoci. Sampionski tim se razisao, para ni tada nije bilo...
Leden dan, debeo minus od kog se ledi lice, a dlacice u nozdrvama skupljaju. Hiljadu fanatika pod starom tribinom. Stariji i po koji mladji poput mene. Skakucemo po onim sperplocama na sjedistima, jer se na toj hladnoci sjediti nije moglo.. Igramo sa "Napretkom" krusevackim, cini mi se. Ocaj zivi. I mi i oni. Borbena utakmica ali pravog fudbala ni od korova...
Drugo poluvrijeme na gol pod današnjom južnom tribinom. ...Jalovo,napadamo, a oni igraju bunker. Odovic kao desna polutka. Ulaz u sesnaest , jedan dribling, drugi dribling pa lijevom nogom u donji desni ugao golmana ... Radost kao da je pao gol koji donosi neki trofej, a ne za tuznu prvu pobjedu i to tek u 17. kolu...
Taj gol Odovica, a davao ih je on za Zelju /mada je vise asistirao/ jedan je od najupecatljivijih. Njegov znacaj nije u rezultatu, vec u podsticaju toj grupici smrznutih navijaca sakupljenh pod drvenom tribinom na avetinjski praznom stadionu pod snijegom. Poruka - jos igramo , jos nije gotovo!
Igrao je Odovic deceniju skoro za Zeljeznicar - najvise polutku. Bio je standardan u veznom redu - Lusic, Odovic, Vlaski.... pa Lusic, Odovic, Bazdarevic.. pa Sabanadzovic, Odovic, Bazdarevic..Onih prije, kad je tek dosao, vise se i ne sjecam. Igrao je fudbal na "malom prostoru", najbolji je bio jedan na jedan. Nekada je predugo drzao loptu, ali je imao odlican "laznjak". Bio je "radilica" po cijelom terenu. Beskonfiktna licnost. Igrac koji daje uvijek ono sto moze. Veliki broj utakmica u plavom dresu to dokazuje.
Kada je on vodio Zeljeznicar - igrao se lijep fudbal. Uvijek. I forsirao je mladje igac iz kluba ili sa strane. Za njega nije bilo previse strpljenja u upravama. Stvori tim, sakupi ga i da mu fizinomiju - otkaz. Ili se njegova rejting iskoristi u ratu navijaca i uprave, uz potpunu raspolucenost igraca.
Odovic nikada nije rekao nista o tome, o onome sto se desavalo u svlacionici i najblaze receno nekorektnom ponasanju mnogih. Nikada ni jednu jedinu rijec. Prosto, smatrao je da se prljav ves iz kuce ne iznosi na ulicu. To je sistem vrijednosti jednog doba koje vise ne postoji.
Milomi Odovic Oda bio je jedan od ljubimaca navijaca u doba kada je igrao fudbal. I taj jednostavni nadimak dobio je od fanatika koji u casovima radosti tepaju igacima. Bio je jedan od najstandardnijih igraca u najvecem dijelu trenerske karijere Ivice Osima u Zelji
Njegovi oprostaji od kluba i dolasci nazad uvijek su bili emotivni. Pamticu ga po "laznjacima", po zelji da igra lijep fudbal, po stalnosti i konstantosti u prvom timu.
A najvise po tome sto mu je lijepo stajala plava boja dresa.
_______________________________
- lijevapolutka
- Postovi: 2026
- Pridružen/a: 02 jul 2019, 14:50
- Kontakt:
Re: Najbolji tim Želje svih vremena
Svaka čast brate. Dirno si me do suza. Ja ga se malo sjećam kao igrača, jer sam na svijet došao te '76.nekadafanatik je napisao/la: ↑15 dec 2020, 16:32In Memoriam
VJEČNI ODA
_____________________________
Bio je novembar on sezone kada smo ispali iz lige. Odnosno ispascemo tek na proljece, ali se to vec u jesen moglo naslutiti. BIo sam klinac, a bila je 1976 valjda. Bez pobjede 16 kola, zadnji na tabeli sa zaostatkom od nekoliko bodova za ekipom koja je ispred nas na 17 mjestu. Ni Ribar vise nije mogao pomoci. Sampionski tim se razisao, para ni tada nije bilo...
Leden dan, debeo minus od kog se ledi lice, a dlacice u nozdrvama skupljaju. Hiljadu fanatika pod starom tribinom. Stariji i po koji mladji poput mene. Skakucemo po onim sperplocama na sjedistima, jer se na toj hladnoci sjediti nije moglo.. Igramo sa "Napretkom" krusevackim, cini mi se. Ocaj zivi. I mi i oni. Borbena utakmica ali pravog fudbala ni od korova...
Drugo poluvrijeme na gol pod današnjom južnom tribinom. ...Jalovo,napadamo, a oni igraju bunker. Odovic kao desna polutka. Ulaz u sesnaest , jedan dribling, drugi dribling pa lijevom nogom u donji desni ugao golmana ... Radost kao da je pao gol koji donosi neki trofej, a ne za tuznu prvu pobjedu i to tek u 17. kolu...
Taj gol Odovica, a davao ih je on za Zelju /mada je vise asistirao/ jedan je od najupecatljivijih. Njegov znacaj nije u rezultatu, vec u podsticaju toj grupici smrznutih navijaca sakupljenh pod drvenom tribinom na avetinjski praznom stadionu pod snijegom. Poruka - jos igramo , jos nije gotovo!
Igrao je Odovic deceniju skoro za Zeljeznicar - najvise polutku. Bio je standardan u veznom redu - Lusic, Odovic, Vlaski.... pa Lusic, Odovic, Bazdarevic.. pa Sabanadzovic, Odovic, Bazdarevic..Onih prije, kad je tek dosao, vise se i ne sjecam. Igrao je fudbal na "malom prostoru", najbolji je bio jedan na jedan. Nekada je predugo drzao loptu, ali je imao odlican "laznjak". Bio je "radilica" po cijelom terenu. Beskonfiktna licnost. Igrac koji daje uvijek ono sto moze. Veliki broj utakmica u plavom dresu to dokazuje.
Kada je on vodio Zeljeznicar - igrao se lijep fudbal. Uvijek. I forsirao je mladje igac iz kluba ili sa strane. Za njega nije bilo previse strpljenja u upravama. Stvori tim, sakupi ga i da mu fizinomiju - otkaz. Ili se njegova rejting iskoristi u ratu navijaca i uprave, uz potpunu raspolucenost igraca.
Odovic nikada nije rekao nista o tome, o onome sto se desavalo u svlacionici i najblaze receno nekorektnom ponasanju mnogih. Nikada ni jednu jedinu rijec. Prosto, smatrao je da se prljav ves iz kuce ne iznosi na ulicu. To je sistem vrijednosti jednog doba koje vise ne postoji.
Milomi Odovic Oda bio je jedan od ljubimaca navijaca u doba kada je igrao fudbal. I taj jednostavni nadimak dobio je od fanatika koji u casovima radosti tepaju igacima. Bio je jedan od najstandardnijih igraca u najvecem dijelu trenerske karijere Ivice Osima u Zelji
Njegovi oprostaji od kluba i dolasci nazad uvijek su bili emotivni. Pamticu ga po "laznjacima", po zelji da igra lijep fudbal, po stalnosti i konstantosti u prvom timu.
A najvise po tome sto mu je lijepo stajala plava boja dresa.
_______________________________
moSa ljoŽe
Online
Trenutno korisnika/ca: AjkulaCekicarka, Hahahahaha, Paromlinac, TMovac i 31 gost.